ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)

29 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 372/4830/23
провадження № 61-7764 св 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Осіяна О. М. (суддя-доповідач), 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., Сердюка В. В.,

учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», 
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк Марина Вадимівна, про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позову та рішень судів

У вересні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій просило стягнути з відповідачки грошові кошти, нараховані на підставі статті 625 ЦК України, у розмірі 2 331 910, 92 грн, з яких: 1 865 408, 54 грн - інфляційне збільшення, 466 502, 38 грн - три проценти річних. 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року, у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 

Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 

У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року, у якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 372/4830/23, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У липні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просила суд відмовити у її задоволенні.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2026 року касаційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» залишено без задоволення. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення

14 квітня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., сформована у системі Електронний суд, про ухвалення додаткового судового рішення у справі, у змісті якої заявниця просила вирішити питання про стягнення витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги адвоката у справі.
Заява мотивована тим, що постановою Верховного Суду від 18 березня 2026 року касаційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 13 липня 2022 року адвокатське об`єднання «Юнімайндс» (далі - адвокатське об`єднання) надавало правову допомогу ОСОБА_1 на стадії касаційного провадження у справі № 372/4830/23.
Пунктом 2.1. договору визначено порядок виконання та інші умови договору, зокрема зазначено, що перелік послуг, їх вартість, порядок розрахунків, сум та інші аспекти виконання договору визначаються Додатком № 1 до договору та в окремих замовленнях послуг. 
01 лютого 2024 року ОСОБА_1 замовила в адвокатському об`єднанні послуги з представництва її прав та інтересів у справі № 372/4830/23 у Верховному Суді (Касаційному цивільному суді). Відповідно до замовлення сторони погодили, що вартість наданих виконавцем послуг/гонорару адвоката за представництво законних прав та інтересів клієнта у Верховному Суді (Касаційному цивільному суді) встановлюється із розрахунку 2 000 грн за 1 годину, витрачену виконавцем на надання послуг. 
24 березня 2026 року адвокатське об`єднання надало ОСОБА_1 звіт про надані послуги, в якому відобразило їх детальний опис, а також виставило рахунок на суму 34 000 грн. Копії цих документів додано до заяви.
Відтак існує необхідність в ухваленні додаткової постанови про стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34 000 грн, понесених відповідачкою у зв`язку з розглядом справи у Верховному Суді.
Вказує, що у відзиві на касаційну скаргу зазначалось, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які відповідачка очікує понести, становить 30 000 грн. Докази остаточного розміру витрат на професійну правничу допомогу з детальним описом наданих адвокатським об`єднанням послуг буде надано до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. 

Разом із заявою про ухвалення додаткової постанови заявниця подала клопотання про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткової постанови, у якій просить суд визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку та поновити їй процесуальний строк на подання заяви про ухвалення додаткової постанови про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
На обґрунтування вимог клопотання зазначає, що постанова Верховного Суду 
від 18 березня 2026 року у справі № 372/4830/23 надійшла до електронного кабінету користувача системи Електронний суд 24 березня 2026 року, у зв`язку з чим відповідачка з об`єктивних причин, незалежних від її волі, пропустила п`ятиденний строк для подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткової постанови від ТОВ «Діджи Фінанс» не надходили. 

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., про ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Професійну правничу допомогу на стадії касаційного розгляду справи № 372/4830/23 ОСОБА_1 надавало адвокатське об`єднання «Юнімайндс» в особі адвоката Гаврилюк М. В., яка діяла на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АА № 1466817, виданого 19 липня 2024 року відповідно до договору про надання правничої допомоги від 13 липня 2022 року.

У поданому до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., зазначала про те, що орієнтовний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які відповідачка очікує понести у суді касаційної інстанції, становить 30 000 грн. Докази остаточного розміру таких витрат з детальним описом наданих адвокатським об`єднанням послуг буде надано до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. 

24 березня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справіта надала докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку на подання такої заяви.

14 квітня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., повторно подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу разом з доказами понесення цих витрат у суді касаційної інстанції. На обґрунтування поважності причин пропуску п`ятиденного строку для подання заяви посилається на отримання копії постанови Верховного Суду через підсистему Електронний суд 24 березня 2026 року.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ураховуючи обставини отримання заявником копії постанови Верховного Суду, що підтверджується матеріалами справи, беручи до уваги, що докази на понесення судових витрат подані позивачем через один день після отримання копії судового рішення суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для поновлення заявнику встановленого законом процесуального строку.

Оцінюючи обґрунтованість заявленого відповідачем розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу за результатами перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів ураховує наступне.

Пунктом 2.1. договору про надання правничої допомоги від 13 липня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Юнімайндс», визначено порядок виконання та інші умови договору, зокрема зазначено, що перелік послуг, їх вартість, порядок розрахунків, сум та інші аспекти виконання договору визначаються Додатком № 1 до договору та в окремих замовленнях послуг. 

Відповідно до замовлення від 01 лютого 2024 року сторони погодили, що вартість наданих виконавцем послуг/гонорару адвоката за представництво законних прав та інтересів клієнта у Верховному Суді встановлюється із розрахунку 2 000 грн за 1 годину, витрачену виконавцем на надання послуг. 

Відповідно до звіту та розрахунку вартості послуг, наданих ОСОБА_1 в рамках справи №372/4830/23, від 24 березня 2026 року, відповідачці були надані наступні послуги: аналіз касаційної скарги ТОВ «Діджи Фінанс» (4 год), підготовка та подача відзиву на касаційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» (8 год), аналіз клопотання ТОВ «Діджи Фінанс» про врахування висновків Верховного Суду у справі № 758/5318/23 та аналіз висновків Верховного Суду у справі № 758/5318/23 (2 год), підготовка та подання письмових пояснень на клопотання ТОВ «Діджи Фінанс» про врахування висновків Верховного Суду у справі № 758/5318/23 (3 год). Усього витрачено 17 год, загальна вартість 34 000 грн. 

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року заява № 19336/04, § 268)).

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21); 
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами тощо) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у cправі № 910/615/14 (№ 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у cправі № 910/11903/23, від 25 січня 2025 року у справі № 369/849/18. 

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Крім того, Верховний Суд уже наголошував на відсутності правових підстав для розподілу в порядку статті 141 ЦПК України витрат на підготовку заяв, які не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи (постанови Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 914/1564/20, а також додаткові постанови Верховного Суду від 05 липня 2022 року у справі № 910/10507/21, від 23 серпня 2022 року у справі № 909/328/18, від 07 лютого 2023 року у справі № 922/4022/20, від 25 липня 2023 року у справі № 914/4092/21, від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, від 06 вересня 2023 року у справі № 914/131/22, від 14 вересня 2023 року у справі № 911/3076/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 922/838/22).

Враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер наданих послуг, участь адвоката відповідачки під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, що свідчить про його обізнаність з правовою проблематикою у справі, розгляд справи на стадії касаційного перегляду без участі сторін, а також необхідність дотримання критеріїв розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді касаційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. В іншій частині заява є необґрунтованою.

З огляду на наведене, заява ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк М. В., про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 127, 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 372/4830/23.

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаврилюк Марина Вадимівна, про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді касаційної інстанції, у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. М. Осіян

Судді: І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник 

В. В. Сердюк