29.05.2026 Провадження №2/389/296/23
ЄУН 389/1738/23

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд 
Кіровоградської області у складі:
головуючого судді – Українського В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Гой І.С.,
представника позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Перемот Оксана Григорівна, правонаступником якого залучена ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 та Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Школа Олена Миколаївна, про внесення змін у розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки, свідоцтва про право на спадщину та запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в інтересах ОСОБА_2 , правонаступником якого залучена ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 та Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Школа Олена Миколаївна, про внесення змін у розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки, свідоцтва про право на спадщину та запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна.
Свої вимоги сторона позивача мотивувала тим, що мати ОСОБА_2 . ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя володіла правом на земельну частку (пай) розміром 3,85 га на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 016153, виданого Знам`янською районною державою адміністрацією 12.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 08.10.1996 року за № 2643. На плані належна матері земельна ділянка була позначена номером 1047. Після смерті матері ОСОБА_2 разом із сестрою ОСОБА_6 отримали у спадщину в рівних частках майно покійної матері, серед якого і право на земельну частку(пай). 
Після отримання, таким чином, у спадщину права на 1/2 частку земельної частки (паю), ОСОБА_2 звернувся до Знам`янської районної державної адміністрації, яка розпорядженням № 452-р від 31.10.2006 року передала йому у власність земельну ділянку площею 1,3182 га у межах згідно з планом, розташовану у Дмитрівській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 29.01.2009 видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії КР № 9015949, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010937100012. Фактично на стадії спадкування після ОСОБА_5 відбувся поділ земельної ділянки 1047 на дві земельні ділянки - на плані номер 2007 кадастровий номер 3522281500:02:003:2031, та номер на плані 2006 кадастровий номер 3522281500:02:003:2037.
Однак, при спробі внесення відомостей своєї земельної ділянки до Державного земельного кадастру ОСОБА_2 отримав відмову із роз`ясненням того, що відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, при перевірці відомостей Державного земельного кадастру та інформації, що міститься в документах про земельну ділянку були виявлені відхилення у зазначеннях координат поворотних точок меж суміжної земельної ділянки від значень, що відповідають її фактичному місцю розташування в натурі (на місцевості), тому при державній реєстрації земельної ділянки виникає перетин з суміжною земельною ділянкою (рис.1), зведений план земельної ділянки додається; - земельна ділянка кадастровий номер з ділянкою 3522281500:02:000:9005; Площа співпадає на 94,2854% та додано викопіювання з кадастрової карти (плану).
Вважає, що ОСОБА_4 , яка є власником земельної ділянки 3522281500:02:000:9005 в порядку спадкування, набула право власності на вказану земельну ділянку помилково, тому що помилково ділянка була сформована і зареєстрована у Державному земельному кадастрі на місці, де розташовувалася належна позивачу земельна ділянка. Спадкодавцю ОСОБА_4 . ОСОБА_7 належала земельна ділянка розташована на території Дмитрівської сільської ради за № 9005, а не за № НОМЕР_1 .
Оскільки іншого порядку, ніж судовий, для врегулювання цього спору законодавством не передбачений, позивач звертається до суду з цією позовною заявою, якою просить внести зміни у розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації № 491-р від 19 грудня 2003 року в частині номеру земельної ділянки, переданого у власність ОСОБА_7 виправивши "земельна ділянка 1047" на "земельна ділянка 9005"; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3522281500:02:000:9005 у Державному земельному кадастрі, здійснену 12.12.2012 року управлінням Держгеокадастру у Знам`янському районі Кіровоградської області та державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1825305935222; скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 387, видане 08.05.2019 ОСОБА_4 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Олександрійського міського нотаріального округу Школою Оленою Миколаївною та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46777523 від 08.05.2019 винесене приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Школою Оленою Миколаївною.
Відповідач Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області надала відзив на позов, відповідно до якого вважає неможливим задоволення позовних вимог, викладених в позові.
Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень не надала. 
Третя особа також до суду не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі.
Спеціаліст Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Демешко В.В. у судовому засіданні надав пояснення про те, що на його думку в даному випадку виникла плутанина із земельними ділянками під час надання ОСОБА_7 земельної ділянки, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_8 , та спадкоємцем якої є ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_7 отримано земельну ділянку у спадщину після смерті ОСОБА_8 , якому належала земельна ділянка № НОМЕР_2 загальною площею 3,52 га, державний акт серії Р3№432530. Тобто, в розпорядженні голови Знам`янської районної державної адміністрації від 19 грудня 2003 року №491 «Про передачу у власність земельних часток (паїв) громадянам-власникам сертифікатів», на думку Дмитрівської сільської ради, ділянка № НОМЕР_1 вказана помилково, замість ділянки № НОМЕР_2 (9005). Земельна ділянка № НОМЕР_2 на даний час сформована та є не витребуваною, тобто може бути виділена відповідачу ОСОБА_4 . 
Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.
Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя володіла правом на земельну частку (пай) розміром 3,85 га, що перебувала в AT "Колос" на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 016153, виданого Знам`янською районною державою адміністрацією 12.10.1996 року, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 08.10.1996 року за № 2643. Після її смерті спадкоємці першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 отримали у спадщину в рівних частках спадкове майно, в тому числі право на земельну частку (пай) відповідно до вказаного сертифікату. 
На підставі свідоцтва про право на спадщину, розпорядженням № 452-р від 31.10.2006 року Знам`янська районна державна адміністрація передала ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 1,3182 га у межах згідно з планом, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що 29.01.2009 видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії КР № 9015949, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010937100012, кадастровий номер 3522281500:02:003:2031.
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину оформила у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3522281500:02:003:2030, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після її смерті спадщину прийняли в рівних частках спадкоємці першої черги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку №2030 кадастровий номер 3522281500:02:003:2030 по частині кожна. На підставі вказаних свідоцтв про право на спадщину за заповітом кожна із спадкоємців отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, розділивши успадковану земельну ділянку відповідно до виготовленої технічної документації із землеустрою (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №992690 кадастровий номер 3522281500:02:003:2137 та серії ЯК № 427227 кадастровий номер 3522281500:02:003:2138). 
У 2023 році ОСОБА_2 замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Така документація була виготовлена ФОП ОСОБА_11 .
Рішенням № РВ-4800039282023 державного кадастрового реєстратора відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Пахольчишиною B.C., відмовлено ОСОБА_2 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з висновком щодо перевірки електронного документа. Державним кадастровим реєстратором роз`яснено, що відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, при перевірці відомостей Державного земельного кадастру та інформації, що міститься в документах про земельну ділянку були виявлені відхилення у зазначеннях координат поворотних точок меж суміжної земельної ділянки від значень, що відповідають її фактичному місцю розташування в натурі (на місцевості), тому при державній реєстрації земельної ділянки виникає перетин з суміжною земельною ділянкою (рис.1), зведений план земельної ділянки додається; - земельна ділянка кадастровий номер з ділянкою 3522281500:02:000:9005; Площа співпадає на 94,2854% та додано викопіювання з кадастрової карти (плану).
При зверненні до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно представником позивача отримано інформацію про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 3522281500:02:000:9005 з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна зареєстрована 08.05.2019 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Школою Оленою Миколаївною на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія, номер 387, видавник 08.05.2019 р. видавник: Школа О.М. приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу, власник ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 387, виданий 08.05.2019, видавник Школа О.М. приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46777523 від 08.05.2019 15:52:26; приватний нотаріус Школа Олена Миколаївна, Олександрійський міський нотаріальний округ Кіровоградська обл. 
Відповідно до копії спадкової справи №9/2018 заведеної приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Школою Оленою Миколаївною після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_4 успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером 3522281500:02:000:9005 матері ОСОБА_7 . Вказана земельна ділянка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР №003051 виданого 06.04.2006 на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації від 19.12.2003 №491-р.
Відповідно до копії спадкової справи №366 заведеної державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7 . До спадкового майна, крім іншого, також увійшло право спадкодавця на земельну частку (пай) в АТ «Колос» Дмитрівської сільської ради, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №016456 виданого Знам`янської райдержадміністрацією 12.10.1006 та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів за №2947 та свідоцтва про право на спадщину за законом АЕА №010830 від 06.04.2001 після смерті ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Розпорядженням голови Знам`янської районної державної адміністрації № 491-р від 19 грудня 2023 року ОСОБА_7 передана у власність земельна ділянка загальною площею 2,64 га (ділянка № НОМЕР_1 ) із земель колективної власності колишнього АТ "Колос", розташована на території Дмитрівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 06 квітня 2006 року на підставі зазначеного розпорядження на ім`я ОСОБА_7 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25, де зазначено, що отримана у власність ОСОБА_7 земельна ділянка розташована на території Дмитрівської сільської ради і має кадастровий номер 3522281500:02:000:9005.
Відповідно до списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього АТ «Колос», ОСОБА_8 значиться під №31 як такий, якому передається земельна ділянка № НОМЕР_2 на плані площею 3,53 га. Згідно з наданим викопіюванням вбачається перетин земельних ділянок з кадастровими номерами 3522281500:02:000:9005 та 3522281500:02:003:2137. Земельна ділянка з кадастровим номером 3522281500:02:003:0057, яка на думку Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області належала ОСОБА_8 , є сформованою та вільною. 
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 року №2768-III (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (частина перша статті 81 ЗК України).
Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до частини першої статті 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На будь-якому етапі надання земельної ділянки у власність чи користування сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.
Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод.
Відповідно до ч.2 ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.
Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ)відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Аналогічні висновки містяться і у роз`ясненнях, викладених у п. 7Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавстві при розгляді цивільних справ».
Статтею 15 ЦК України унормовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).
Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 зазначила, що судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.
Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Факт набуття права власності не ототожнюється із фактом його державної реєстрації.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Касаційний господарський суд Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №911/2216/19 зокрема зазначив, що «державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право.
Отже, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. 
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що діяльність міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, в тому числі і відповідача, ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, безперервності, законності, забезпечення єдності державної політики, відкритості та прозорості, відповідальності.
За змістом ч.3 ст.43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.
У відповідності до частини першої статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено та доведено належними доказами, що розпорядженням голови Знам`янської районної державної адміністрації № 491-р від 19 грудня 2003 року помилково надано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку площею 2,64 га №1047, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №016456 виданого Знам`янської райдержадміністрацією 12.10.1006 та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів за №2947, що порушує право позивача на вказану спірну земельну ділянку, це порушене право позивача підлягає захисту, шляхом внесення зміни у розпорядження в частині, що стосується номеру земельної ділянки.
Відтак, позовна вимога про внесення зміни у розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації № 491-р від 19 грудня 2003 року в частині номеру земельної ділянки підлягає задоволенню.
Враховуючи помилкове надання земельної ділянки у власність спадкодавцю відповідача та можливість отримання земельної ділянки № НОМЕР_2 , всі інші вимоги також підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.259, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В: 
Позов задовольнити.
Внести зміни у розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації № 491-р від 19 грудня 2003 року в частині номеру земельної ділянки, переданого у власність ОСОБА_7 виправивши "земельна ділянка 1047" на "земельна ділянка 57".
Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3522281500:02:000:9005 у Державному земельному кадастрі, здійснену 12.12.2012 управлінням Держгеокадастру у Знам`янському районі Кіровоградської області та державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером 1825305935222.
Скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 387, видане 08.05.2019 ОСОБА_4 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Олександрійського міського нотаріального округу Школою Оленою Миколаївною та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46777523 від 08.05.2019 винесене приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Школою Оленою Миколаївною.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Правонаступник позивача ОСОБА_3 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області місце знаходження с. Дмитрівка Кропивницького району Кіровоградської області площа Перемоги, 4, код ЄДРПОУ 04365267.
Відповідач ОСОБА_4 місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Школа Олена Миколаївна місце знаходження м. Олександрія Кіровоградської області проспект Соборний, 67. 

Суддя В.В.Український