Дата документу 22.06.2026
Справа № 332/392/26
Провадження № 2/334/1991/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей – орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:
02.03.2026 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з Заводського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей – орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову посилалися на те, що 22.11.2012 року мати позивача       ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з відповідачем   ОСОБА_2 , від якого народився     ОСОБА_4 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01.06.2017 року шлюб між ними розірваний рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2017 року. З березня 2016 року вони разом не проживали.
15.03.2018 року рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя з відповідача стягнуто на користь   ОСОБА_5  аліменти на утримання дитини   ОСОБА_4 . Відкрито виконавчепровадження № 56642831, але відповідач не дбає про свою дитину взагалі, несплачує аліменти, існує заборгованість по аліментам в розмірі123924 гривні.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати померла, що підтверджується свідоцтвом просмерть.
У зв`язку з відсутністю матері та батька дитини, вона як сестра звернулася до Служби у справахдітей. Відповідно Наказу №6371 від 02.12.2025 року її брат  ОСОБА_4 , як дитина, що залишиласьбез батьківського піклування, тимчасово влаштований до неї за адресою:        АДРЕСА_1 .
Відповідач після розірваннявідносин припинив спілкування з дитиною, проживає окремо, місце якогоневідоме. З цього моменту дитина проживала разом зі нею та її матір`ю, а після її смерті вона самостійно несе усі витрати по їїутриманню та піклується про здоров`я дитини, її фізичний,духовний та моральний розвиток. Всі питання щодо виховання вирішуютьсянею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитиназнаходиться на повному її утриманні. Для розвитку дитини вона прикладаєвсі зусилля та можливості. На теперішній час намагається надати дитиніосвіту.
Відповідач з дитиною не спілкується, не проявляє до неїбатьківської турботи, не цікавиться нею та не відвідує її, не турбується про їїфізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя,зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичного догляду, лікуваннядитини (яка має хронічні захворювання та є інвалідом), що негативно впливаєна її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною; ненадає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяєзасвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їївнутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти з урахуваннямїї можливості.
Дитина іноді хворіє, що також потребуєособливого піклування та підвищених матеріальних витрат. Відповідач матеріально дитину не підтримує і вона повністю знаходиться наїї утриманні та піклуванні.
Відповідач, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні тазабезпеченні дитини, з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїхбатьківських обов`язків ще при житті матері, не спілкується з дитиною, участіу житті дитини свідомо не приймає, жодного з покладених законом на батьківобов`язків не виконує, повністю відмовився від дитини, її матеріальногоутримання. За весь цей час відповідач жодного разу не поцікавився як дитина,не запропонував свою допомогу.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать просвідоме ухилення відповідача від виховання дитини батьком, свідомогонехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозногоставлення до своїх батьківських обов`язків. Тому вважають,що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щододитини.
Прохали позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
06.03.2026 року ухвалою судді прийнято цивільну справу до свого провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання, зобов`язано Службу у справах дітей – орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району надати суду висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 
02.04.2026 року до суду надійшов Висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 
26.05.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 22.06.2026 року.
22.06.2026 року в судове засідання позивач та її представник: адвокат Новіков І.О. не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечували проти заочного розгляду справи.
22.06.2026 року в судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду за увесь час знаходження справи на розгляді не надав, відзив на позов не подав, про причини неявки не повідомив.
22.06.2026 року в судове засідання представник третьої особи - Служба у справах дітей – орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника, подали висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.
Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжя народилася позивач – ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 від 26.09.2024 року, та копією довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1693332-2024 від 10.10.2024 року.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26.10.2012 року матір`ю позивача є ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився відповідач – ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю №2292249 від 30.01.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру.
22.11.2012 року матір позивача ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 22.11.2012 року.
ІНФОРМАЦІЯ_5 від вказаного шлюбу народилася дитина – син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 09.09.2014 року.
01.06.2017 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №332/1083/17 шлюб між ними розірвано, залишено позивачу прізвище « ОСОБА_7 ».
15.03.2018 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №332/3560/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.12.2017 року до повноліття дитини.
В провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя перебуває виконавче провадження №56642831, яке відкрито 20.06.2018 року, з примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2018 року у справі №332/3560/17.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на грудень 2025 року ОСОБА_2 має борг зі сплати аліментів в сумі 123924 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 02.12.2025 року.
Відповідно Наказу №6371 від 02.12.2025 року Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради Кумейка Д.Д. тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 02.12.2025 року по 02.03.2026 року.
Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , затвердженого 30.03.2026 року Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району, встановлено, що малолітній ОСОБА_4 з 17.12.2025 року перебуває на профілактичному обліку в Службі (Управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, по причині проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. 02.12.2025 року головними спеціалістами відділу по Заводському району Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради було обстежено умови проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_4 мешкає разом зі старшою сестрою ОСОБА_1 та молодшою сестрою ОСОБА_8 в однокімнатній квартирі, де наявні водо-, газо- та електропостачання. Є ліжко. два розкладних дивани, крісло, комод, телевізор, стіл. Є запаси продуктів харчування. Санітарний стан помешкання задовільний. Малолітню ОСОБА_8 було взято на первинний облік, як дитину-сироту, оскільки в свідоцтві про народження дитини батько записаний зі слів матері (ст.135 СК України). Відповідно інформації КНП «Лівобережний центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 11.12.2025 року ОСОБА_4 спостерігається під наглядом підприємства, декларація укладена з лікарем-педіатром ОСОБА_9 . Давид хронічних захворювань не має, в останнє до підприємства хлопчик звертався 17.11.2025 року з приводу гострого захворювання у супроводі бабусі, щеплений за віком. Батько з дитиною до педіатра жодного разу не звертався. Мати хлопчика померла. Відповідно характеристики Запорізької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату «Світанок» ОСОБА_4 за місцем навчання характеризується позитивно, хлопчик спокійний, допитливий, веселий, товариський. Програмовий матеріал засвоює на середньому рівні, повільно. Логопат, є порушення звуковимови і звуковідтворення, відвідує заняття з логопедом. Вихованням ОСОБА_10 займалася мати. Батько жодного разу за час навчання до закладу освіти не приходив, не цікавився успіхами дитини, не спілкувався з педагогами школи. За інформацією Запорізького міського центру соціальних служб від 17.12.2025 року спеціалістами відділу соціальної роботи ЗМЦСС в родині ОСОБА_4 виявлено ознаки складних життєвих обставин, у зв`язку з невиконанням батьком батьківських обов`язків. Тимчасове влаштування малолітнього в родину ОСОБА_1 було подовжено з 02.03.2026 року по 02.06.2026 року. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 повідомила, що її матір ОСОБА_5 припинила шлюбні відносини з батьком ОСОБА_10 у 2018 році і після цього вони разом не мешкали. Останній раз батько ОСОБА_2 бачив свого сина, коли хлопчику було 7 років, і з того часу він жодного разу не цікавився життям та здоров`ям малолітнього, не телефонував та не приходив до нього, не надавав ніякої матеріальної допомоги на його утримання, місцезнаходження батька її брата їй не відомо. Малолітній ОСОБА_4 повідомив, що він проживає зі своїми сестрами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також з бабусею, свого батька ОСОБА_13 він не пам`ятає, не приходить до нього і не телефонує йому. Йому подобається мешкати з сестрами та бабусею, до батька він не хоче. Враховуючи, що батько ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням сина не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не проявляє відносно дитини батьківського піклування, має заборгованість зі сплати аліментів, враховуючи думку дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, вирішили, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини.
Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно ч.4,5,6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Відповідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.
Відповідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Аналогічні висновки висловив Верховний суд у Постанові від 02.10.2019 року по справі № 461/7387/16-ц.
Також, у Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні, про що зазначено у Постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 331/5427/17.
Судом встановлено, що до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , яка є сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки його матір ОСОБА_5 померла, тому дитину відповідно Наказу №6371 від 02.12.2025 року Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради тимчасово влаштовано в її родину, з позовом про позбавлення батьківських прав відповідно ст.165 СК України батька дитини – ОСОБА_2 з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме: ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ним; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти, тобто взагалі не приймає участі у його вихованні.
При цьому, суд бере до уваги, що відповідач не заінтересований щодо результатів розгляду даної справи, оскільки жодного разу не з`явився в судові засідання, відзив на позов не подав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Тому, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, причому робить це без поважних причин, не бачиться з дитиною, не надавав жодної допомоги, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, про дитину не піклується, його життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, фінансово дитину не утримує, аліменти не сплачує, має заборгованість станом на грудень 2025 року в сумі 123924 грн., дитина перебуває на повному утриманні своєї сестри.
Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується наданими суду письмовими доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими.
При цьому, суд при задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав не приймає рішення про стягнення аліментів на дитину відповідно ч.3 ст.166 СК України, оскільки з відповідача вже стягнуто аліменти на утримання дитини.
Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач відзив на позов не подав, а тому суд вирішив справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доказів того, що відповідач свідомо не ухиляється від виконання обов`язку щодо виховання дитини останнім не надано, як і будь-яких заперечень з приводу обставин справи.
Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1331 грн. за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав, а тому у зв`язку з задоволенням позову в порядку розподілу судових витрат судовий збір в сумі 1331 грн., який був сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Оскільки відповідач зареєстрований на тимчасово окупованій території України в м. Енергодар Запорізької області, то останній має бути повідомлений про ухвалення судового рішення згідно ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Керуючись ст.ст. 3-5, 8-11, 82, 89, 141, 211, 223, 247, 263-266, 268, 273, 280-283, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, суд, –

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей – орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_4 , батьківських прав щодо дитини – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп НОМЕР_1 , витрати на сплату судового збору в сумі 1331 грн.
Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повідомити відповідача про ухвалення судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Повний текст рішення складено 01 липня 2026 року.

Суддя:        С.М. Телегуз