КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/8815/2026
Справа № 757/56901/25-ц

П О С Т А Н О В А

 
Іменем України

03 червня 2026 року
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Кашперської Т.Ц.,
суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва в складі судді Бусик О.Л., ухвалене в м. Київ 05 лютого 2026 року (повний текст рішення складений 09 лютого 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва», третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, стягнення 3% річних та індексу інфляції,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просила стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва» майнову шкоду в розмірі 50912 грн., інфляційне збільшення в розмірі 9420,69 грн., 3 % річних в розмірі 2315,50 грн., витрати на послуги з демонтажу та монтажу натяжної стелі 4500 грн., витрати на послуги з незалежної оцінки в розмірі 5000 грн., моральну шкоду в розмірі 54505 грн., судовий збір 1937,92 грн. та витрати на правничу допомогу 20000 грн.
Позов мотивувала тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 і належним чином виконувала свої зобов`язання щодо оплати відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. 
05 травня 2024 року в будинку трапилось залиття квартири № 107 на системі каналізаційної мережі.
06 травня 2024 року ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір підряду, за умовами якого підрядник приймає на себе зобов`язання по встановленню натяжних стель у приміщеннях за адресою АДРЕСА_3 , вартість робіт становить 4500 грн. 06 травня 2024 року ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 складено акт приймання-здачі виконаних робіт, в якому вказано: демонтаж, злив води, монтаж по АДРЕСА_3 . 
25 травня 2024 року комісією ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва» було складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), в якому вказано, що залиття трапилось на системі каналізаційної мережі, що призвело до залиття квартири № 107 загальною площею 65,7 кв.м., завдано пошкоджень стелі, пофарбування водоемульсійної фарби, стелі натяжної, стіни, підлоги квартири та майна, що перебувало в ній.
Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ПП «Аверті», сума збитку, завданого в результаті пошкодження водою належного замовнику майна квартири АДРЕСА_1 , складає 50912 грн. Вартість сплачених нею робіт зі складання звіту становила 5000 грн.
На адвокатський запит відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва» було надано відповідь, згідно якої до 07 лютого 2025 року компанія надавала співвласникам багатоквартирного житлового будинку послугу відповідно до умов договору про надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Вказувала, що саме на балансоутримувача будинку покладено обов`язок утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування і ремонт, здійснювати технічний огляд жилих будинків, що включає проведення планових та позапланових оглядів з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період, здійснювати профілактичне обслуговування системи водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках кожні 3-6 місяців, визначений Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Таким чином, відповідальність за обслуговування внутрішньобудинкових мереж несе обслуговуюча організація, тобто відповідач. 
Підсумовувала, що власнику квартири за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди в результаті неналежного утримання КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва» спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог та вимог договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.
Крім того, внаслідок залиття квартири ситуація, що виникла між сторонами даного спору, негативно відобразилася на психічному та емоційному стані позивача, вона перенесла тривале емоційне напруження, що тягне за собою в сукупності психологічний дискомфорт та моральні переживання, які погіршили її звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, душевних і моральних зусиль. Виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, оцінювала завдану їй моральну шкоду в розмірі 54505 грн., виходячи з одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн. за кожен із 18 місяців тривалості душевних страждань.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, просила скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, не погоджувалася з висновками суду першої інстанції, що доказів, які б підтверджували вину відповідача у залитті належної позивачу квартири, судом не встановлено, повторно наводила обставини, зазначені в позовній заяві, викладала зміст ст. 8, 21, 24, 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо обов`язків управителя багатоквартирного будинку, виконавця та балансоутримувача, п. 2, 4, 7, 8 розділу 1, п. 5 розділу 2, п. 1 розділу 3 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2018 року № 219.
Стверджувала, що саме на управителя багатоквартирного будинку покладено обов`язок утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування і ремонт, здійснювати технічний огляд жилих будинків, що включає проведення планових та позапланових оглядів з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період, здійснення профілактичного обслуговування системи водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках кожні 3-6 місяців, визначений Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій. 
Таким чином, відповідальність за обслуговування внутрішньобудинкових мереж несе обслуговуюча організація, тобто відповідач, і що ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди в результаті неналежного утримання КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва» спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог та вимог договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.
Не погоджувалась з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідач є тією особою, яка завдала шкоди майну позивача, і не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіяною позивачу шкодою, як не надано і доказів вини відповідача у заподіянні шкоди.
Вважала посилання суду першої інстанції на обставину відсутності зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної сторони під час складання акту про залиття помилковими, так як позивач надавала доступ до своєї квартири під час обстеження представниками відповідача, позивачем було долучено копію акту від 25 травня 2024 року до матеріалів справи, що спростовує висновки суду про складання акту за відсутності позивача. 
Зауважувала, що залиття квартири трапилось на системі каналізаційної мережі.
Посилалася на зміст п. 2.3.7 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, згідно якого точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій (якщо інше не визначено договором) є: для каналізації - найближчий до будівлі оглядовий колодязь, п. 2.4.1 Правил про те, що поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій.
Щодо завдання моральної шкоди, наводила зміст ст. 23 ЦК України, судову практику ЄСПЛ, а саме рішення у справі Stankov v. Bulgaria про те, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом, повторно зазначала, що внаслідок залиття квартири ситуація, що виникла між сторонами даного спору, негативно відобразилася на психічному та емоційному стані позивача, вона перенесла тривале емоційне напруження, що тягне за собою в сукупності психологічний дискомфорт та моральні переживання, які погіршили її звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних і моральних зусиль. 
Виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, оцінювала завдану їй моральну шкоду в розмірі 54505 грн., виходячи з одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн. за кожен із 18 місяців тривалості душевних страждань. 
Вказувала, що за час розгляду справи відповідачем не надано контррозрахунку визначеного позивачем розміру моральної шкоди, однак судом ці обставини залишено поза увагою та не наведено обґрунтованих мотивів їх відхилення.
Не погоджувалася з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості вимог позивача про стягнення майнової шкоди, та як наслідок необґрунтованості позовних вимог про стягнення штрафних санкцій.
Наводила зміст ст. 12, 89, 76 ЦПК України, правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 про те, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину; правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, в якій розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції; правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2024 року в справі № 686/28882/23 про те, що пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
З урахуванням вищевикладеного, вважала, що нею надано більшу кількість доказів для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини (наявності вини відповідача) з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. 
Заявлені позовні вимоги вважала доведеними належними та допустимими доказами, долученими до матеріалів справи, а викладені обставини та правові обґрунтування - такими, що відповідають нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Від відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вказував, що ОСОБА_1 у позові зазначала, що в результаті неналежного утримання відповідачем спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог та вимог договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій їй було завдано майнову шкоду, однак жодних допустимих доказів у справі не міститься і на даний час.
Зазначав, що 05 травня 2024 року в будинку позивача сталося залиття на системі каналізаційної мережі, причиною якого є грубе та систематичне порушення обов`язків співвласниками будинку, що призвело до залиття квартири позивача, що підтверджується актом від 25 травня 2024 року.
Посилався на форму акта про залиття, визначену Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Звертав увагу, що у наданому позивачем акті відсутні підписи позивача та відповідача, тобто вказаний акт складено за відсутності заінтересованих осіб від потерпілої сторони та з боку винної сторони, що є обов`язковим, при цьому акт складено 25 травня 2024 року, а не 05 травня 2024 року, коли сталося залиття квартири. Під час судового розгляду встановлено, що у даному акті вказано, що залиття трапилось на системі каналізаційної мережі, причиною якого є грубе та систематичне порушення обов`язків співвласниками квартири в частині здійснення капітального ремонту майна багатоквартирного будинку (будівельних конструкцій, інженерних мереж), що призвело до залиття квартири. Отже, суд дійшов логічного висновку, що доказів, які б підтверджували вину КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва» у залитті квартири позивача, не встановлено. 
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, зазначав, що позивачем не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених нею вимог щодо відшкодування моральної шкоди, а саме, в чому полягає спричинена їй моральна шкода, якими саме діями чи бездіяльністю вона спричинена і чим підтверджується протиправність цих дій або бездіяльності, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням винної особи, а також факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або інших втрат немайнового характеру. Позивачем не доведено і матеріалами справи не підтверджено факт заподіяння позивачу моральної шкоди. Крім того, оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, у задоволенні якої відмовлено, в задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, то оскільки вказані вимоги є похідними від основної вимоги про відшкодування шкоди, то ці вимоги також не підлягають задоволенню.
Повідомляв про понесення відповідачем витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. в зв`язку з апеляційним переглядом справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові, суд першої інстанції виходив із того, що доказів, які б підтверджували вину КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» у залитті квартири позивача судом не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з даними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 22 червня 2018 року (а. с. 56 - 57 т. 1).
Житловий будинок АДРЕСА_4 належить до сфери управління КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва. До 01 березня 2025 року на умовах перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Керуюча компанія» надавалася послуга з утримання будинків та прибудинкових територій, в тому числі і по будинку АДРЕСА_4 .
Позивачем надано довідки про оплати за комунальні послуги за окремі місяці 2024 та 2025 років та квитанції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 оплачувались комунальні послуги, в тому числі з утримання будинків та прибудинкових територій, які надавались відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (а. с. 13 - 18 т. 1).
06 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ЖЕД «Печерськжитло» із заявою, в якій просила скласти акт про залиття її квартири мешканцями квартири № 111 , яке відбулося 05 травня 2024 року (а. с. 148 т. 1).
07 травня 2024 року ЖЕД «Печерськжитло» направило мешканці квартири АДРЕСА_6 вимогу про надання доступу до внутрішньобудинкової мережі водовідведення в межах кухні для додаткового обстеження (а. с. 149 т. 1).

25 травня 2024 року комісією ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» у складі: головний інженер Гавриленко О.В. голова комісії, майстер ремонтної дільниці Слободяник О.В., майстер технічної дільниці ОСОБА_5 , слюсар-сантехнік ОСОБА_6 , представники організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), згідно якого 05 травня 2024 року в будинку АДРЕСА_3 трапилось залиття на системі каналізаційної мережі. У акті зазначено, що причиною залиття, що трапилась на системі каналізаційної мережі, є грубе та систематичне порушення обов`язків співвласниками квартири № 111 , в частині здійснення капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку (будівельних конструкцій, інженерних мереж), що призвело до залиття квартири № 107, яка розташована на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Кухня 7,3 кв.м. , стеля (гіпсокартон) пошкоджено приблизно 2,5 кв.м. пофарбування водоемульсійною фарбою, стеля (натяжна) пошкоджено приблизно 6 кв.м., стіна пошкоджено приблизно 1,5 кв.м. пофарбування латексною фарбою. Кімната 18,1 кв.м., стеля (гіпсокартон) пошкоджено приблизно 2 кв.м. пофарбування водоемульсійною фарбою, стеля (натяжна) пошкоджено приблизно 16 кв.м., підлога (ламінат) пошкоджено приблизно 18 кв.м., стіна пошкоджено приблизно 9 кв.м. пофарбування латексною фарбою. 
Акт підписано членами комісії. Підписи мешканців квартир № 107 та № 111 , які передбачені відповідними графами акту, відсутні (а. с. 55 т. 1).
Згідно звіту про оцінку майна, складеного ПП «Аверті» на замовлення ОСОБА_1 13 травня 2025 року, сумарна вартість збитку, нанесеного замовнику в результаті пошкодження водою (залиття) належного йому майна - квартири АДРЕСА_1 , склала 50912 грн. (а. с. 23 - 54 т. 1). 

Листом від 24 жовтня 2025 року Печерська районна в м. Києві державна адміністрація на адвокатський запит про надання копії схеми розподілу або інформації про балансову належність та експлуатаційної відповідальності внутрішньобудинкових мереж водовідведення у будинку АДРЕСА_4 повідомила, що житловий будинок АДРЕСА_4 з 01 березня 2025 року обслуговується КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» у відповідності до умов договору № 93 від 07 лютого 2025 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та вимог розділу ІV Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За повідомленням КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» схеми розподілу внутрішньобудинкових мереж водовідведення у даному будинку у підприємства відсутні, тому надати їх копії не має можливості. Повідомлено, що згідно з ч. 2 ст. 4, ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку та зобов`язані забезпечувати технічне обслуговування та в разі потреби проведення поточного і капітального ремонтів спільного майна багатоквартирного будинку. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного та капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна пропорційно до їх частки. Обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку здійснюється виконавцем послуг та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками) (а. с. 101 - 102 т. 1).
Листом від 24 жовтня 2025 року ПрАТ «АК «Київводоканал» на адвокатський запит повідомлено, що обслуговування внутрішньобудинкових мереж до компетенції Товариства не відноситься (а. с. 106 т. 1). 
Листом від 30 жовтня 2025 року Печерська районна в м. Києві державна адміністрація на адвокатський запит повідомила, що житловий будинок АДРЕСА_4 з 01 березня 2025 року обслуговується КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» у відповідності до умов договору № 93 від 07 лютого 2025 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та вимог розділу ІV Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До 01 березня 2025 року на умовах перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Керуюча компанія» надавалася послуга з утримання будинків та прибудинкових територій, в тому числі і по будинку АДРЕСА_4 (а. с. 110 т. 1).
Листом від 30 жовтня 2025 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» на адвокатський запит повідомлено, що за результатами проведення Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією конкурсу 07 лютого 2025 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» визначено переможцем та укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_4 , всі укладені за результатами проведеного конкурсу договори розміщено на офіційному сайті КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» в розділі «Мешканцям» для ознайомлення. В той же час, згідно п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно з цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Отже, що 07 лютого 2025 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» надавала співвласникам багатоквартирного будинку послугу відповідно до умов договору про надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій був опублікований у випуску газети «Хрещатик» від 14 липня 2015 року № 99 (4695) як договір приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України (а. с. 116 - 117 т. 1).
На а. с. 118 - 119 т. 1 знаходиться копія витягу з випуску газети «Хрещатик» від 14 липня 2015 року № 99 (4695) з текстом договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно п. 4.4 якого виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством, надавати споживачеві необхідну інформацію про перелік послуг, структуру тарифів, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо; утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки, розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача і проводити відповідний перерахунок розміру плати та послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, зниження кількісних і якісних показників, сплачувати споживачеві компенсацію за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відбудовних робіт відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, своєчасно ознайомлювати споживача з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг, своєчасно проводити за рахунок власних коштів роботи з усунення пов`язаних з наданням послуг неполадок, що виникли з його вини, відшкодовувати споживачеві збитки, завдані його майну та (або) приміщенню, шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю споживача внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання житлових будинків (гуртожитків), квартири, приміщень, своєчасно проводити підготовку житлового будинку (гуртожитку) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, за наявності технічної можливості за замовленням споживача надавати останньому разові послуги (ремонт, заміна сантехнічного обладнання тощо) за тарифами, встановленими в калькуляції.
Відповідачем надано копію акту загального (весняного, осіннього) огляду будівель за адресою АДРЕСА_8 за 2023 рік, згідно якої членами комісії здійснено огляд будівельних конструкцій та інженерного обладнання, в тому числі каналізаційних мереж, і здійснено висновок, що будівля знаходиться в цілому в задовільному стані (а. с. 134 - 135 т. 1). 
Також відповідачем надано копію заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року у справі № 757/9486/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , третя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про відшкодування матеріальної шкоди, яким з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 стягнуто вартість ремонтно-відновлювальних робіт та моральну шкоду, завдану залиттям квартири, яке сталося в листопаді 2021 року (а. с. 6 - 13 т. 2).
Третьою особою ОСОБА_3 надано копії заяв до ЖЕД «Печерськжитло», від 14 лютого 2020 року, від 01 березня 2023 року, від 07 травня 2024 року, від 20 травня 2024 року, в яких вона просила здійснити обстеження та усунути недоліки в каналізаційній системі на кухні, від 04 жовтня 2023 року, в якій вона просила обстежити її помешкання на предмет залиття та встановити його причину (а. с. 199 - 204 т. 1).
КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» надано копії відповідей від 20 червня 2024 року на звернення ОСОБА_3 щодо заміни інженерної мережі водовідведення в її квартирі, згідно якої за інформацією ЖЕД «Печерськжитло» вільний доступ для проведення обстеження інженерних мереж водовідведення, які потребують заміни у квартирі № 111 відсутній, в зв`язку з чим власнику означеної квартири було надіслано вимогу щодо забезпечення доступу спеціалістам ЖЕД «Печерськжитло» для додаткового обстеження інженерних мереж водовідведення (а. с. 14 - 15 т. 2), а також копію вимоги-попередження ЖЕД «Печерськжитло» від 12 жовтня 2023 року до мешканців квартири АДРЕСА_6 щодо надання проєктно-дозвільної документації на переобладнання квартири № 111 , в разі ненадання документації, відновити зазначену квартиру згідно поповерхового плану (а. с. 16 т. 2).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 151 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. 
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК України, громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Положеннями п. 2.1.1 - 2.1.3, 2.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, передбачено, що планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди). 
Основними завданнями загального огляду будинків є: - визначення обсягу робіт з підготовки жилих будинків до експлуатації у весняно-літній і осінньо-зимовий періоди; - встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту в наступному році; - уточнення обсягів робіт щодо поточного ремонту будинків, що включені в план на поточний рік; - перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період; - визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку для врахування під час формування плану на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року.
Загальний огляд здійснюється комісією, до складу якої входять відповідні спеціалісти виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та представники громадських організацій, правління ЖБК та ОСББ. 
Організація поточного ремонту жилих будинків повинна проводитися відповідно до нормативно-правових та нормативно-технічних документів з організації і технології поточного ремонту жилих будинків. Поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає механізм обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного житлового будинку, забезпечення їх належного функціонування, технічного обслуговування та ремонту з метою надійного та безпечного надання споживачам відповідних комунальних послуг, є Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15 серпня 2018 року № 219.
Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 219 передбачено, що дія цього Порядку поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, а також виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення з ними споживачами індивідуальних договорів про надання такої послуги з використанням та обслуговуванням внутрішньобудинкових мереж.
Згідно п. 3 розділу 1 Порядку № 219, виконавцем є юридична або фізична особа-підприємець, уповноважена співвласниками на виконання робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (усіх разом або окремо конкретної), управитель або виконавець комунальної послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення споживачами з ним індивідуальних договорів про надання такої послуги та обслуговування відповідних внутрішньобудинкових мереж.
Згідно п. 4, 6 розділу 1 Порядку № 219, обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.
Виконавець забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем відповідно до заданих параметрів і режимів роботи.
Згідно п. 5 розділу 1 Порядку № 219, обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для настання деліктної відповідальності за ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Такі ж правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постановах від 09 квітня 2024 року в справі № 584/947/20 (провадження № 61-10387св22), від 15 січня 2025 року в справі № 461/3526/22 (провадження № 61-8540св24).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.

Основним доказом, на який посилалася позивач на підтвердження завдання їй шкоди відповідачем, є акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 25 травня 2024 року, складений комісією ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва».

Судом першої інстанції встановлено, що у наданому позивачем на підтвердження факту завдання шкоди акті відсутні підписи зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної сторони, та зроблено висновок про недотримання вимоги щодо їх присутності, що є обов`язковим. Також суд звернув увагу, що вказаний акт було складено 25 травня 2024 року, а не 05 травня 2024 року, коли сталося залиття квартири.
Апеляційний суд також враховує, що в акті взагалі не зазначено, що він складався в присутності зацікавлених осіб, як це передбачено Правилами № 76, а наявні лише незаповнені підписами графи про те, що мешканці квартир з актом ознайомлені.

Доводи апеляційної скарги, що позивач надавала доступ до своєї квартири під час обстеження представниками відповідача, позивачем було долучено копію акту від 25 травня 2024 року до матеріалів справи, що спростовує висновки суду про складання акту за відсутності позивача, не пояснюють відсутності підписів зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної сторони в акті про залиття, як і застережень щодо відмови від підпису, та є необґрунтованими. 

Крім того, суд першої інстанції встановив, що у вказаному акті вказано, що залиття трапилось на системі каналізаційної мережі, причиною якого є грубе та систематичне порушення обов`язків співвласниками квартири № 111 , в частині здійснення капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку (будівельних конструкцій, інженерних мереж), що призвело до залиття трьохкімнатної квартири № 107 .

При цьому в акті не зазначено, що причина залиття виникла поза межами квартири № 111 саме у внутрішньобудинковій системі водовідведення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, що акт від 25 травня 2024 року, складений з істотними порушеннями щодо його форми, не є належним та допустимим доказом, який б підтверджував завдання шкоди позивачу саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», а інших доказів, які б могли підтвердити причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та завданою позивачу шкодою, внаслідок залиття належної йому квартири, позивачем до суду не надано.

Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог є законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і не спростовані позивачем в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд враховує, що за змістом статті 1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, разом із тим, у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений, оскільки акт про залиття як не містить доказів неправомірних дій відповідача щодо залиття квартири № 107 , яке сталося 05 травня 2024 року, так і не вказує взагалі на наявність його вини, зокрема у акті не встановлено, що залиття сталося в результаті незадовільного технічного обслуговування систем, неналежного технічного обслуговування внутрішньобудинкових інженерних та комунікаційних мереж. 

Також апеляційний суд враховує, що позивачем не заявлялось будь-яких клопотань з метою підтвердження обставин причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та пошкодженнями в квартирі позивача, зокрема не заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи з метою встановлення, внаслідок чого відбулось пошкодження квартири. 

Водночас, відповідачем надано копію акту загального (весняного, осіннього) огляду будівель за адресою АДРЕСА_8 за 2023 рік, згідно якої членами комісії ЖЕД «Печерськжитло» здійснено огляд будівельних конструкцій та інженерного обладнання, в тому числі каналізаційних мереж, і здійснено висновок, що будівля знаходиться в цілому в задовільному стані (а. с. 134 - 135 т. 1). 

За таких обставин суд першої інстанції, враховуючи наведені норми матеріального права та керуючись принципом змагальності, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, на підставі наданих сторонами доказів, яким було дано належну оцінку, в тому числі акту про залиття від 25 травня 2024 року, дійшов цілком обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами вину відповідача у заподіянні матеріальної та моральної шкоди позивачу пошкодженням її квартири, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданою матеріальною та моральною шкодою, а відповідачем доведено відсутність своєї вини.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що причини залиття виникли саме у місці, яке входить до сфери відповідальності виконавця (від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення), не є самі по собі підставою для задоволення позову доводи апеляційної скарги, що саме на управителя багатоквартирного будинку покладено обов`язок утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування і ремонт, здійснювати технічний огляд жилих будинків, що включає проведення планових та позапланових оглядів з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період, здійснення профілактичного обслуговування системи водопроводу. каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках кожні 3-6 місяців, визначений Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди в результаті неналежного утримання КП «Керуюча компанія з обслуговування жилого фонду Печерського району м. Києва» спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог та вимог договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції не встановлено вини відповідача у заподіянні позивачу майнової шкоди, в зв`язку з чим відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування збитків, судом першої інстанції також правомірно відмовлено в задоволенні похідних вимог про відшкодування моральної шкоди, інфляційних втрат та 3 % річних, в зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що відповідачем не надано контррозрахунку визначеного позивачем розміру моральної шкоди, однак судом ці обставини залишено поза увагою та не наведено обґрунтованих мотивів їх відхилення.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, із посиланням на відповідні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 20 листопада 2024 року в справі № 686/28882/23, що нею надано більшу кількість доказів для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини (наявності вини відповідача) з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний, заявлені позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, долученими до матеріалів справи, а викладені обставини та правові обґрунтування - такими, що відповідають нормам матеріального права, що підлягають застосуванню, є особистою оцінкою ОСОБА_1 спірних правовідносин і не впливають на правильність розгляду справи судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів та повторного викладення аргументів, кожному з яких було надано належної оцінки судом, і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, покладаються на нього і перерозподілу судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 червня 2026 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.