ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/24005/21 пров. № А/857/54350/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року з питань встановлення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
суддя (судді) в суді першої інстанції –  Качур Р.П.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року, яке набрало законної сили, позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії № 134750004843 від 19.05.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши до пільгового стажу: періоди роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста.
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року, яке набрало законної сили. зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши до пільгового стажу: період навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984; періоди роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста.
18 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав до Львівського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просив: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до суду звіт про виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 та додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі № 380/24005/21 в частині дати, з якої Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повинно виплатити ОСОБА_1 пенсію, а саме з 17.05.2021 по 12.09.2022.
Заява мотивована тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 у справі № 380/24005/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2022, його позовну заяву задоволено. 08.05.2023 у справі № 380/24005/21 винесено додаткове рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши до пільгового стажу: період навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984; періоди роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста. Зазначає, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заходиться виконавчий лист № 380/24005/21, виданий Львівським окружним адміністративним судом 07.09.2023 про зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, зарахувавши до пільгового стажу: період навчання з 01.09.81 по 20.07.84; періоди роботи з 20.07.84 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста. Також стверджує, що у рішенні суду не вказано дату призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, та покликається на те, що подав заяву про призначення йому пенсії 17.05.2021. Вказує, що таким чином, якщо рішенням суду позов задоволено на його користь, датою нарахування пенсії є дата первинного звернення із заявою, а саме з 17.05.2021, оскільки саме у цей день він реалізував своє право на пенсійне забезпечення. Просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 та додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі № 380/24005/21 в частині дати, з якої Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повинно виплатити йому пенсію, а саме з 17.05.2021 по 12.09.2022 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до суду звіт про виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 та додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі № 380/24005/21 в частині дати, з якої Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повинно виплатити ОСОБА_1 пенсію, а саме з 17.05.2021 по 12.09.2022.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статей 370, 381-1 та 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є процесуальним засобом забезпечення належного виконання судового акта та може застосовуватися за наявності об`єктивних даних про його невиконання або неналежне виконання суб`єктом владних повноважень. Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 та додаткове рішення від 08.05.2023 у справі № 380/24005/21 відповідачем виконані, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято відповідні рішення про призначення та перерахунок пенсії із зарахуванням до пільгового стажу періодів, визначених судовими рішеннями, що підтверджується наданими матеріалами. При цьому суд першої інстанції зазначив, що питання щодо дати призначення та виплати пенсії з 17.05.2021 не було предметом розгляду у справі та не знайшло свого відображення у резолютивній частині рішення суду, а тому вимоги заявника фактично спрямовані на зміну змісту та порядку виконання судового рішення, що не допускається в межах процедури судового контролю, передбаченої статтею 382 КАС України. Враховуючи відсутність доказів невиконання судових рішень, а також те, що заява позивача не стосується контролю за виконанням ухвалених судових актів, а фактично спрямована на вирішення нового питання, яке не було предметом судового розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю та відмовив у задоволенні відповідної заяви. 
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву про встановлення судового контролю задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання встановлення судового контролю. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування заходів судового контролю, оскільки не врахував, що рішенням суду від 11.04.2022 та додатковим рішенням від 08.05.2023 фактично підтверджено наявність у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з моменту його звернення із відповідною заявою 17.05.2021, тоді як Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області пенсію призначено лише з 12.09.2022. Вважає, що таке виконання судового рішення не відповідає вимогам статей 370, 382 КАС України, положенням пункту «а» статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», принципам правової визначеності, належного урядування та захисту законних очікувань, сформованим у практиці Європейського суду з прав людини, оскільки залишає невирішеним питання виплати пенсії за період з 17.05.2021 по 12.09.2022. 
Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні зави позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.
Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.
Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі № 812/333/17.
Відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Крім цього, в Рішенні від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Подання позивачем заяви про встановлення судового контролю зумовлене, неправильним, на думку позивача, виконанням відповідачем рішення суду у справі.
Відповідно до частини першої ст. 3811 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 КАС України).
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при зверненні до суду із позовною заявою позивач не зазначав вимогу в частині дати, з якої слід призначити пенсію, і таке питання не досліджувалося судом при вирішенні спору. 
Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги, які розглядалися судом першої інстанції, викладено в такій редакції:
«- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 134750004 від 19.05.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;
- зобов`язати відповідача призначити та нарахувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу: період навчання з 01.09.1981 по 20.07.1984; періоди роботи з 20.07.1984 по 21.11.2007; з 11.08.2008 по 28.01.2009; з 01.09.2009 по 13.04.2018; з 07.06.2018 по 27.11.2021 на посаді тракториста-машиніста».
Отже, колегія суддів вважає, що заява позивача, яка розглядається, необґрунтована.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідач додав копію розрахунку стажу для призначення пенсії за віком, яким підтверджено зарахування стажу за періоди роботи, зазначені у рішенні суду від 11.04.2022 та додатковому рішенні від 08.05.2023. Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що рішення суду у справі № 380/24005/21 виконано.
Колегія суддів також враховує, що позивач подавши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення із вимогою «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до суду звіт про виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2022 та додаткового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 у справі № 380/24005/21 в частині дати, з якої Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повинно виплатити ОСОБА_1 пенсію, а саме з 17.05.2021 по 12.09.2022» позивач фактично просить змінити суть судового рішення, що в силу приписів ст. 382 КАС України, не допускається.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року з питань встановлення судового контролю у справі № 380/24005/21 – без змін.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич