Справа № 201/1611/26
Провадження № 2/201/2560/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року        Соборний районний суд
міста Дніпра
у складі: головуючого судді – Федоріщева С.С.,
при секретарі – Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позовних вимог.
06 лютого 2026 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, у якій він просить стягнути з неї на свою користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для людини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову. 
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що він є пенсіонером, та отримує пенсію у розмірі 5800 грн. Інших джерел доходів не має, його становище є вкрай нужденним, він не має власного житла, так як продав своє майно та розділив кошти між доньками в свій час, не придбавши ніякого житла у власність. При цьому він має повнолітніх самозабезпечених доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідачка по справі), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (до якої позовних вимог у даній справі не висуває). Позивач зазначив, що спілкуватися з ним доньки не бажають, допомагати також, на дзвінки не відповідають. Відповідачка здорова та працездатна, має постійний дохід, тому вважає вона зможе сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, адже йому необхідна допомога в оплаті оренди житла та комунальних послуг.
09 квітня 2026 року позивач подав уточнену позовну заяву, у якій послався ще й на те, що після продажу його службової квартири, його діти отримали кошти. Відповідачка придбала собі у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Доки він був фізично здоровий та спроможний - постійно отримував від відповідачки якісь доручення та прохання. То оформлення права власності за дорученням, то продаж майна, про що надає відповідні документи:
-Копія довіреності від 24.01,2024р., зареєстрованої в реєстрі за номером 570/4/262, посвідченої консулом Консульства України в Гданську.
- Копія розписки написаної ОСОБА_1 , діючого по довіреності від ОСОБА_2 про отримання завдатку за продаж гаража.
- Копія договору купівлі-продажу гаражу від 03.08.2024р., зареєстрованого в реєстрі за №814, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.
Як тільки стан його (позивача) здоров`я став погіршуватись, він сам став потребувати допомоги, діти від нього відвернулися. Станом на сьогоднішній день він (позивач) потребує операції по зору, його стан здоров`я значно погіршився. Він (позивач) зробив висновок, що коли щось треба, то доньки звертаються до нього з проханням, надають йому доручення і він, як порядний батько, завжди допомагав своїм дітям. А коли, щось стало потрібно йому, наприклад допомога в харчуванні та лікуванні, то став не потрібен їм. йому (позивачу) достовірно відомо, що відповідачка працює, має майно, здає його в оренду, вільно себе почуває, має роботу, здатність утримувати родину у Європі. Відповідно до довідки про заробітну плату (договір про працю на визначений термін, виданий TOB «Seito HR», укладений 23.08.2023р. з ОСОБА_4 ), заробітна плата складала 4290 злотих = 50932, 31 грн. (станом на 08.04.2026р.), відповідно до договору про працю на визначений термін, укладений 23.08.2023 року, на визначений строк з 24.08.2023 року до 31.05.2025 року (переклад договору про працю на визначений термін додається до уточненого позову). Водночас, відповідно висновку ТОВ «ОЦ Новий Зір» від 23.03.2026 року, він (позивач) потребує операції для корекції зору, вартість якої складає 39200 грн (станом на 31.03.2026 року). Виписки про потребу в медичному обслуговуванні, проведенні операції додано до уточненого позову. Копії чеків на витрати на один візит до лікаря додаються в сумі 790 грн 4 - 1112 грн + 267 грн + комп`ютерна периметрія з консультацією ретинолога 1800 грн + 1700 грн на обстеження необхідного для хірургічного лікування з консультацією анестезіолога. Разом сплачено 5669 гривень. Відповідно до виписки з Пенсійного Фонду України його (позивача) пенсія на один місяць становить 5826 грн - витрати на один візит до лікаря. В нього (позивача) на життя залишається 157 грн. І тут виникає питання. Копії чеків, лікарських виписок, розрахунок витрат на операцію додано до уточненого позову.

Стислий виклад позиції відповідачки.
26 лютого 2026 року відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, пославшись на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами своїх вимог, стверджує, що розподілу коштів, отриманих від продажу квартири, що належала позивачу, між членами сім`ї не відбувалося, а позивач розпорядився цим коштами на власний розсуд. Водночас, вона (відповідачка) має на утриманні неповнолітню дитину, яку виховує самостійно після смерті чоловіка, на теперішній час не працює. Крім того, відповідачка зазначила, що упродовж її дитинства, позивач не брав участі у її вихованні та вихованні її молодшої сестри, не забезпечував їх матеріально та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Після припинення спільного проживання з матір`ю дітей він створив іншу сім`ю. Під час спільного проживання позивач зловживав спиртними напоями, не мав стабільного місця роботи та постійного доходу. У зв`язку з цим обов`язки щодо виховання дітей, їх матеріального забезпечення та утримання сім`ї повністю покладалися на матір — ОСОБА_5 . У період дитинства вона (відповідачка), її сестра і їх мати систематично зазнавали психологічного тиску з боку позивача: він принижував членів сім`ї та висловлював погрози. Після розірвання шлюбу у 2008 році позивач переїхав до іншої жінки - ОСОБА_6 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з якою проживає у фактичних шлюбних відносинах близько 15 років. Відомо, що позивач проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Інформації про те, що він винаймає житло або перебуває у скрутному матеріальному становищі, їй (відповідачці) не відома. Місце його реєстрації також пов`язане з нерухомим майном, що належить родині ОСОБА_6 . Крім того, позивач повідомляв про створення «нової сім`ї», надсилав фотографії та відеоматеріали, образливі і мерзенні повідомлення і претензій, те що залишилося не видалене надає суду як докази. З огляду на викладене, вважає, що позивач може бути звільнений від права на утримання відповідно до вимог сімейного законодавства України, оскільки у минулому ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не здійснював належного виховання та матеріального забезпечення дітей.
28 травня 2026 року відповідачка подала до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, пославшись на те, що позивач подає неправдиву інформацію про те, що нібито після продажи його службової квартири вона (відповідачка) отримала кошти, і нібито вона придбала з тих коштів квартиру за адресою АДРЕСА_3 . 
Позивач не був єдиним власником квартири за адресою АДРЕСА_4 . Співвласниками квартири були мати відповідачки ОСОБА_5 та її сестра ОСОБА_3 і це підтверджує договір купівлі-продажу від 26.05.2017р. (додано до відзиву). Договір купівлі-продажу квартири та розпискa (додається) підтверджує, що вона (відповідачка) не була стороною договору і не отримувала жодних коштів. З розподілених коштів її (відповідачки)мати ОСОБА_5 26.05.2017р. купила собі квартиру за адресою АДРЕСА_3 , де проживає разом зі своїм офіціальним чоловіком до сьогодні (додано паспорт ОСОБА_5 з місцем реєстрації). Під час угоди купівлі квартири, згідно рішення мати ОСОБА_5 , вона (відповідачка) була зареєстрована власником квартири. Позивач не має жодного відношення до набуття нею (відповідачкою) права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 .
Договір про працю на визначений термін в ТОВ SEITO HR дійсно підтверджує що вона (відповідачка) тимчасово працювала на цьому підприємстві з 24.08.2023 до 31.05.2025, адже вона не має довгострокового дозволу на проживання і роботу на території Польщі, і в 2027 році буде вимушена подавати документи на отримання нового дозволу. У зв`язку із зазначеним роботодавці укладають з нею (відповідачкою) договори на визначений термін, і це свідчить про дуже не стабільну матеріальну ситуацію. Звертає увагу на маніпуляцію зі сторони Позивача щодо заробітної плати зазначеної в договорі. Заробітна плата в договорі вказана в брутто 4290 злотих, в нетто, а «чистими», після обов`язкових відрахувань, виходить 3091,87 злотих (додано квитанцію про нарахування заробітної плати). За оренду квартири з усіма комунальними платежами вимушена платити від 1700 до 2000 злотих за місяць (в якості доказів додала договір оренди житлового приміщення укладений з ОСОБА_7 ), а також підтвердження платежів на рахунок ОСОБА_7 за оренду і відшкодування витрат за комунальні послуги за квітень і травень 2026 року.
Вона (відповідачка) має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті чоловіка вона самостійно виховує доньку, проживає разом із нею і забезпечує всім необхідним. Донька перебуває в стані гормонального дозрівання і має проблеми зі здоров`ям, що підтверджує наявність значного фінансового навантаження. З жовтня 2024 року донька перебуває на обліку в урологічному відділенні. За цей час вони чотири рази перебували на побиту в лікарні з метою різних досліджень, в тому числі з хірургічним втручанням, а саме цистоскопія з біопсією (додано інформаційну карту перебування в стаціонарі Відділення урології та дитячої хірургії). В квітні у доньки виникли проблеми гінекологічного характеру (додано карти візитів до гінеколога, роздрукуванні електроні рецепти. За два візити до гінеколога 08.04.2026 і 22.04.2026 заплатила: вартість консультації і УЗД (350 зл + 100 зл) + таблетки Дюфастон 4 упаковки по 36,99 зл (147,96 зл) + Циклонамін (61,99 зл), разом 659,95 злотих – в гривнях більше ніж 8000 грн.
Щодо довіреності і продажу гаражу, інформує що дійсно звернулася до позивача з проханням допомогти продати її гараж і зробила на такі дії довіреність. Але позивач забувся повідомити що зробив це не безкоштовно. По-перше все майно яке знаходилося в гаражі (меблі, посуд, дитячі іграшки, шини, телевізор, електроплитка, речі покійного чоловіка та ін.) були вивезені позивачем і використані на свій розсуд. По-друге після продажу гаражу позивач повідомив що хоче оплату за свою допомогу в розмірі 500 доларів США і отримав її.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на те, що за життєвих обставин, знаходячись нібито на межі бідності, що є самотнім i вимушений звернутись з цією позовною заявою до своєї доньки за для необхідності сплати оренди житла та комунальних послуг. Водночас, жодних доказів на підтвердження оренди будь-якого житла позивачем до суду не подано.
Їй (відповідачці) достовірно відомо, що позивач проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 разом ОСОБА_9 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з якою проживає у фактичних шлюбних відносинах близько 15 років. Місце його реєстрації також пов`язане з нерухомим майном, що належить родині ОСОБА_6 . В якості доказів додано публікацію з Facebook від 11 травня 2026 р. з зустрічі друзів-однокурсників, на якій позивач був присутній зі своєю дружиною. Це свідчить, що позивач не є сам, а далі перебуває у відносинах з ОСОБА_10 і має родину, якою раніше хвалився в Viber.
Позивач позиціонує себе як порядний батько, який ставиться до своїх дітей із шаною і любов`ю. Але звучить то дуже цинічно взявши під увагу його позови побудовані на перекручених фактах і свідомою маніпуляцією інформації за для отримання додаткового доходу за рахунок своїх дітей і онуків.
Позивач зазначає, що отримує пенсію в розмірі 5800 грн., отже отримує більше чим визначений законом прожитковий мінімум. Також просить взяти під увагу що з 1 березня 2026 року в Україні проведена індексація пенсій на 12,1%. Підвищення стосувалися всіх пенсіонерів, які отримують виплати через Пенсійний фонд України.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2026 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.
Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачки.
16 лютого 2026 року до суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачки.
Ухвалою судді від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у даній цивільній справі.
26 лютого 2026 року відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву.
09 квітня 2026 року позивач подав уточнену позовну заяву.
28 травня 2026 року відповідачка подала до суду відзив на уточнену позовну заяву
Позивач надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі на підставі поданих письмових доказів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачка подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі на підставі поданих письмових доказів, та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Судом встановлено, позивач є пенсіонером, та отримує пенсію у розмірі 5800 грн. Доказів про наявність у нього інших джерел доходів, суду не надано. При цьому він має повнолітніх доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідачка по справі), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (до якої позовних вимог у даній справі не висуває). Позивач зазначає, що спілкуватися з ним доньки не бажають, допомагати також, на дзвінки не відповідають. Вказує на те, що відповідачка здорова та працездатна, має постійний дохід, тому вважає вона зможе сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, адже йому необхідна допомога в оплаті оренди житла, комунальних та медичних послуг. 
Відповідачка цьому заперечує.
Правовідносини, що виникли між сторонами, законодавчо врегульовані наступним.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. 
Це положення конкретизоване в Сімейному кодексі України
Так, відповідно до ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.
Відповідно до ст.203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Відповідно до ст.203 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.
Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.
Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
В даному випадку, надаючи оцінку доводам сторін та аналізуючи подані ними докази, суд бере до уваги той факт, що позивач є непрацездатним, оскільки досяг пенсійного віку, як це визначено ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому розмір пенсії позивача складає 5800 грн., а за висновком ТОВ «ОЦ Новий Зір» від 23.03.2026 року, він потребує операції для корекції зору, вартість якої складає 39200 грн. (станом на 31.03.2026 року). Виписки про потребу в медичному обслуговуванні, проведенні операції додано до уточненого позову. Копії чеків на витрати на один візит до лікаря додано в сумі 790 грн 4 - 1112 грн + 267 грн + комп`ютерна периметрія з консультацією ретинолога 1800 грн + 1700 грн на обстеження необхідного для хірургічного лікування з консультацією анестезіолога. Разом сплачено 5669 гривень. Копії чеків, лікарських виписок, розрахунок витрат на операцію додано до уточненого позову.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідачки про те, що упродовж дитинства відповідачки, позивач не брав участі у її вихованні та вихованні її молодшої сестри, не забезпечував їх матеріально та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, зловживав спиртними напоями, не мав стабільного місця роботи та постійного доходу, у зв`язку з чим обов`язки щодо виховання дітей, їх матеріального забезпечення та утримання сім`ї повністю покладалися на матір відповідачки ОСОБА_5 , оскільки це не підтверджено документально, також як і не підтверджено документально той факт, що у період дитинства відповідачка, її сестра та мати систематично зазнавали психологічного тиску з боку позивача, та він принижував членів сім`ї і висловлював погрози.
Не може взяти до уваги суд й доводи відповідачки про те, що позивач вивіз все майно яке знаходилося в гаражі, продажем якого він займався за її дорученням, - меблі, посуд, дитячі іграшки, шини, телевізор, електроплитка, речі покійного чоловіка та ін., та використав на свій розсуд, оскільки доказів цього суд не надано. Також не надано доказів й того, що після продажу гаражу позивач повідомив відповідачці про те, що хоче оплату за свою допомогу в розмірі 500 доларів США і отримав її.
Одночасно з цим, щодо отримання відповідачкою коштів від продажу службової квартири позивача та придбання нею за ці кошти іншої квартири, суд враховує документальне підтвердження того факту, що позивач не був єдиним власником квартири за адресою АДРЕСА_4 (зазначеної як службова). Співвласниками квартири були мати відповідачки ОСОБА_5 та її сестра ОСОБА_3 і це підтверджує договір купівлі-продажу від 26.05.2017р. (додано до відзиву на уточнений). Договір купівлі-продажу квартири та розписка (додано до відзиву на уточнений позов) підтверджує, що відповідачка не була стороною договору і коштів від продажу цієї квартири не отримувала. При цьому суд бере до уваги доводи відповідачки про те, що з розподілених коштів мати відповідачки - ОСОБА_5 26.05.2017р. купила собі квартиру за адресою АДРЕСА_3 , де проживає разом зі своїм офіціальним чоловіком до сьогодні (даний факт підтверджується копією паспорту ОСОБА_5 з місцем реєстрації), та під час угоди купівлі квартири, згідно рішення мати ОСОБА_5 , відповідачка була зареєстрована власником квартири. Доказів протилежного суду не надано, чого суд приходить до висновку, про те, що позивач не має відношення до набуття відповідачкою права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 .
Стосовно матеріального становища відповідачки, суд бере до уваги той факт, що Договір про працю на визначений термін в ТОВ SEITO HR дійсно підтверджує що вона (відповідачка) тимчасово працювала на цьому підприємстві з 24.08.2023 до 31.05.2025, адже вона не має довгострокового дозволу на проживання і роботу на території Польщі, і в 2027 році буде вимушена подавати документи на отримання нового дозволу. У зв`язку із зазначеним роботодавці укладають з нею (відповідачкою) договори на визначений термін, і це свідчить про дуже не стабільну матеріальну ситуацію. Доказів протилежного суду не надано. Також суд звертає увагу на те, що заробітна плата в договорі вказана в брутто 4290 злотих, в нетто, а «чистими», після обов`язкових відрахувань, виходить 3091,87 злотих (додано квитанцію про нарахування заробітної плати), а також на той факт, що за оренду квартири з усіма комунальними платежами відповідачка вимушена платити від 1700 до 2000 злотих за місяць (в якості доказів додала договір оренди житлового приміщення укладений з ОСОБА_7 ), а також підтвердження платежів на рахунок ОСОБА_7 за оренду і відшкодування витрат за комунальні послуги за квітень і травень 2026 року.
Також суд бере до уваги той факт, що відповідачка має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та після смерті чоловіка вона самостійно виховує доньку, проживає разом із нею і забезпечує всім необхідним. Донька позивачки перебуває в стані гормонального дозрівання і має проблеми зі здоров`ям, що підтверджує наявність значного фінансового навантаження. З жовтня 2024 року донька перебуває на обліку в урологічному відділенні. За цей час вони чотири рази перебували на побиту в лікарні з метою різних досліджень, в тому числі з хірургічним втручанням, а саме цистоскопія з біопсією (додано інформаційну карту перебування в стаціонарі Відділення урології та дитячої хірургії). В квітні у доньки позивачки виникли проблеми гінекологічного характеру (додано карти візитів до гінеколога, роздрукуванні електроні рецепти. За два візити до гінеколога 08.04.2026 і 22.04.2026 позивачка заплатила: вартість консультації і УЗД (350 зл + 100 зл) + таблетки Дюфастон 4 упаковки по 36,99 зл (147,96 зл) + Циклонамін (61,99 зл), разом 659,95 злотих – в гривнях більше ніж 8000 грн.
Суд не може залишити поза увагою й доводи відповідачки про те, що позивач проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 разом ОСОБА_9 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з якою проживає у фактичних шлюбних відносинах близько 15 років, оскільки місце його реєстрації також пов`язане з нерухомим майном, що належить родині ОСОБА_6 , та приймає як доказ цього публікацію з Facebook від 11 травня 2026 р. з зустрічі друзів-однокурсників, на якій позивач був присутній з останньою, що свідчить про наявність у нього родини.
Також суд враховує, що пенсія в розмірі 5800 грн., яку отримує позивач, більше визначеного законом прожиткового мінімуму, та той факт, що з 1 березня 2026 року в Україні проведена індексація пенсій на 12,1%, та підвищення стосувалися всіх пенсіонерів, які отримують виплати через Пенсійний фонд України.
Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що позивач потребує матеріальної допомоги через вади здоров`я, пов`язані із хворобою очей, однак відповідачка на теперішній час таку допомогу йому надавати не в змозі через нестійке матеріальне становище в положенні біженки за кордоном, виховання та утримання самотужки неповнолітньої дитини, яка, до того ж, теж має вади здоров`я, що потребує дороговартісного лікування. 
Отже, суд не може залишити поза увагою обов`язок відповідачки щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, і який є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві: відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При цьому, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Більш того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
А відповідно до ст.ст.18, 27 цієї Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
З огляду на викладене, ураховуючи матеріальний та сімейний стан сторін, беручі до уваги можливість одержання позивачем утримання від другої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якої позивач вимог у даній справі не висуває, наявність у позивача цивільної дружини, суд доходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 202, 203 СК України, ст.ст.11, 13, 42, 141, 200, 247, 260, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          С.С. Федоріщев