ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

26.05.2026	Справа № 910/2676/26	
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтрансбуд-7" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія буд партнер"
про стягнення заборгованості 32928,16 грн,
Суддя Зеленіна Н.І.
Без виклику представників сторін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтрансбуд-7» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія буд партнер" про стягнення 27360 грн заборгованості за надані послуги автовежі ВС-22 та послуги з доставки автовежі відповідно до Акту надання послуг № 406 від 05.09.2024, Рахунку на оплату № 262 від 05.09.2024, Акту надання послуг № 413 від 07.09.2024, Рахунку на оплату № 265 від 07.09.2024, Акту надання послуг № 790 від 19.12.2024, Акту надання послуг № 791 від 20.12.2024, Рахунку на оплату № 457 від 19.12.2024. Крім цього, просить стягнути 1181,90 грн 3% річних, 4386,26 інфляційних втрат та судовий збір.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2026 відкрито провадження у справі № 910/2676/26, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З метою забезпечення принципів змагальності та рівності учасників судового процесу, судом було направлено ухвалу від 12.03.2026 у справі на юридичну адресу відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 39В, код ЄДРПОУ 44802132).
Конверт з ухвалою суду було повернуто на адресу господарського суду з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання".
Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.
Наразі, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 10 ст.165 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.
За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.
Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.
Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТРАНСБУД-7» (надалі — ТОВ «СПЕЦТРАНСБУД-7» та/або позивач) протягом квітня — грудня 2024 року надавалися Товариству з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БУД ПАРТНЕР» (надалі — ТОВ «КОМПАНІЯ БУД ПАРТНЕР» та/або відповідач) послуги автовежі ВС-22 та послуги з доставки автовежі загальною вартістю 302 444,84 грн.
Позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату покупцю № 262 від 05.09.2024, № 265 від 07.09.2024 та № 457 від 19.12.2024.
ТОВ «КОМПАНІЯ БУД ПАРТНЕР», як Замовником, та ТОВ «СПЕЦТРАНСБУД-7», як Виконавцем, підписано двосторонні акти надання послуг № 406 від 05.09.2024, № 413 від 07.09.2024, № 790 від 19.12.2024 та № 791 від 20.12.2024, якими підтверджено, що Виконавцем були надані відповідні послуги та Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.
Факт надання відповідних послуг та їх прийняття відповідачем без зауважень додатково підтверджується зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними від 05.09.2024, від 07.09.2024, від 19.12.2024 та від 20.12.2024.
Судом встановлено, що відповідачем було здійснено часткову оплату за надані послуги у розмірі 275 084,84 грн, що також підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2024 — 30.01.2026.
За твердженням позивача, належним чином свої зобов`язання з повної оплати відповідач не виконав та не погасив залишкову заборгованість за надані Виконавцем послуги в сумі 27 360,00 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем також нараховано 1 181,90 грн 3% річних та 4 386,26 грн інфляційних втрат, стягнення яких у загальній сумі 32 928,16 грн є предметом судового розгляду в даній справі.
Надіслана 13 лютого 2026 року рекомендованим листом з описом вкладення та електронною поштою на адресу відповідача вимога щодо сплати заборгованості в розмірі 27 360,00 грн у строк не пізніше 7 календарних днів з дня її отримання була залишена ТОВ «КОМПАНІЯ БУД ПАРТНЕР» без задоволення.
За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.
До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Згідно з частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з частинами 1-3 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Судом встановлено, що сторонами у справі відповідно до рахунків на оплату № 262 від 05.09.2024, № 265 від 07.09.2024, № 457 від 19.12.2024 та актів надання послуг № 406 від 05.09.2024, № 413 від 07.09.2024, № 790 від 19.12.2024, № 791 від 20.12.2024 вчинено правочин, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та регулюється положеннями Глави 63 ЦК України.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).
При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач у порушення наведених норм закону та у визначений у вимозі строк, взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати вартості наданих йому позивачем послуг за Актами надання послуг № 406 від 05.09.2024, № 413 від 07.09.2024, № 790 від 19.12.2024 та № 791 від 20.12.2024 не виконав. З урахуванням здійсненої часткової оплати, на час розгляду справи в суді за ТОВ «КОМПАНІЯ БУД ПАРТНЕР» рахується непогашена заборгованість за надані послуги у розмірі 27 360,00 грн.
За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення з позовом та вирішення даного спору становить 27 360,00 грн, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню як такі, що заявлені обґрунтовано та правомірно.
У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати за надані послуги, позивачем нараховано 4 386,26 грн інфляційних втрат та 1 181,90 грн 3% річних.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позов в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення в заявленому розмірі.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у справі.
Щодо поданого позивачем попереднього розрахунку судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд роз`яснює учасникам справи, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79,126, 129, 221, 236, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Буд Партнер» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 39В, код ЄДРПОУ 44802132) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансбуд-7» (10025, м. Житомир, вул. Промислова, 10, код ЄДРПОУ 37755566) 27 360 (двадцять сім тисяч триста шістдесят) грн 00 коп. основного боргу, 4 386 (чотири тисячі триста вісімдесят шість) грн 26 коп. інфляційних втрат, 1 181 (одну тисячу сто вісімдесят одну) грн 90 коп. 3 % річних, а також 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного Господарського суду.
Повний текст рішення складено 26.05.2026 року.

Суддя Н.І. Зеленіна