КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/10268/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/3506/25

25 червня 2026року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А 
при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Єросової І.Ю. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -
в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою з 25.07.2022 року.
В обгрунтування заявлених вимог зазначала, що  з 2013 року вона спільно проживала із ОСОБА_2 , вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_3 від фактичних шлюбних відносин у них народилися доньки:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4 . Батьками у свідоцтвах про народження записані  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
01.03.2022 ОСОБА_2 приступив до виконання службових обов`язків за посадою розвідника радіотелефоніста 2 розвідувального відділення військової частини НОМЕР_1 .
20.07.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.
Водночас, 14.11.2024 вона отримала пакет документів, з яких встановила, що 25.07.2022 ОСОБА_2 пропав безвісти у районі селища Покровського, тобто є таким, що зник безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання з відбиття збройної (військової) агресії російської федерації проти України. Статус «зниклого безвісти» під час бою підтверджується висновком службового розслідування та іншими документами, зібраними під час службового розслідування.
За її заявою Вижницьке УП зареєструвало кримінальне провадження №12022262060000295 від 01.08.2022 року за ст. 115 КК України.
Метою визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім є реалізація права про права та гарантії для членів родини безвісти зниклих осіб.
З огляду на вище викладене просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 25.07.2022, тобто таким, що зник безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання з відбиття збройної (військової) агресії російської федерації проти України.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року провадження у цивільній справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - закрито у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 06 квітня 2026 року заявник ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить прийняти апеляційну скаргу, поновити строк на апеляційне оскарження та вважати його пропущеним з поважних причин, скасувати ухвалу про закриття провадження від 26 листопада 2025 року Святошинського районного суду м. Києва і направити справу для продовження розгляду до першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт зазначає, що закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що метою визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім є реалізація прав та гарантій для членів родини безвісти зниклого ОСОБА_2 . 
Вказує на те, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи.
В судове засідання з`явився представник  ОСОБА_1 адвокат Панок Л.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заінтересовані особи: ОСОБА_1  та Військова частина НОМЕР_1  про дату, час та місце розгляду повідомлялись відповідно до ст. 372 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада».
Міністерство оборони України про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось засобами електронного зв`язку. Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, поштова кореспонденція була отримала адресатом 04 травня 2026 року. 
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін. 
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що заявник  ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
З копії акту № 25 службового розслідування щодо встановлення статусу військовослужбовця від 09 серпня 2022 року встановлено, що солдат ОСОБА_5 зник безвісти за особливих обставин під час виконання обов`язків військової служби у районі ведення бойових дій. 
Із копії Витягу з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин, номер витягу 20240305-229 від 05.03.2024, вбачається, що ОСОБА_2 зник на території бойових дій (під час воєнних дій).
Відповідно до сповіщення сім`ї від 15 серпня 2022 року за №01/3295, вбачається що солдат ОСОБА_2 25.07.2022 при виконанні бойового завдання зник безвісти у районі селища Покровське. Зазначене сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.
01.08.2022 ОСОБА_1 звернулась до Вижницького РВП із усною заявою про те, що 25.07.2022 вона втратила зв`язок зі своїм чоловіком військовослужбовцем ЗСУ ОСОБА_2 . 
Вказане звернення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022262060000295 від 01.08.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції посилався на те, що Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. 
Зі змісту даної статті вбачається, що фізична особа, яка пропала безвісти, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, може бути оголошена судом померлою і попереднє визнання її судом безвісно відсутньою не відповідає вимогам закону. Суд першої інстанції вважав, що заявниця скористалась позасудовим порядком встановлення даного факту та отримала відповідні документи, які посвідчують статус  ОСОБА_2  як особи, яка пропала безвісти за особливих обставин.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Згідно зі ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з ч.1 ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Відповідно до ч.1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.
ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» дає визначення наступним поняттям:
Особа, зникла безвісти за особливих обставин. - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру;
Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід. баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Відповідно до п. 6 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.08.2019 у цивільній справі №225/2576/17 (провадження №61-30491св18), безвісна відсутність - це посвідчення у судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалось встановити місця її знаходження (переживання). 
При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісною відсутньою.
Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Безвісна відсутність - це посвідчення судом тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умови, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).
При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Разом з тим статтею 43 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно зі статтею 308 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Згідно матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин номер витягу 20240305-229 від 05.03.2024, ОСОБА_2 внесений до цього реєстру та значиться зниклим безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій).
Суд першої інстанції правильно встановив, що заявник скористалась своїм правом та в позасудовому порядку отримала докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 значиться зниклим безвісти на території бойових дій, а саме у заявника є витяг з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин номер витягу 20240305-229 від 05.03.2024.
Разом з тим, закриваючи провадження даній справі, суд першої інстанції не врахував, що зазначені вище обставини є підставою для відмови у задоволенні по суті заявлених вимог. 
З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі саме з підстав, що така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову у відкритті провадження в даній справі. 
Таким чином, оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч.1 ст. 379 ЦПК України, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 червня 2026 року

Головуючий: Судді: