Справа № 369/3035/25
Провадження № 2/369/3093/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді    Фінагеєвої І.О.,
за участю секретаря    Крикуна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №369/3035/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником колісного транспортного засобу марки: HONDA CR-V, державний номерний знак: НОМЕР_1 .
19 вересня 2024 року о 14:10 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві на вул. Антоновича, 176, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Голосіївським районним судом міста Києва 14 листопада 2024 року по справі № 752/20991/24 Відповідача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова Голосіївського районного суду міста Києві по справі № 752/20991/24, набрала законної сили 26 листопада 2024 року.
На момент вчинення адміністративного правопорушення, Відповідач мав страховий поліс № ЕР-221 053 601 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від ПАТ «Страхова компанія «Перша», яким був застрахований транспортний засіб «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 .
У відповідності до висновку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 1049/09-24, складеного Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала: 27 637,94 грн, вартість матеріального збитку склала: 19 856,93 грн.
У подальшому Позивач звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Перша», яким було визначено належну суму страхового відшкодування у розмірі 18 842,32 гривень, що підтверджується листом № ЦВ24-1988 від 02 грудня 2024 року.
Для ремонту свого транспортного засобу, Позивач звернулася до ТОВ «ВІДІ ІНСАЙТ», на яке у подальшому ПАТ «Страхова компанія «Перша», було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 18 842,32 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 7816 від 22 жовтня 2024 року.
При відновленні пошкодженого транспортного засобу, як зазначає позивач, виявилась недостатньою сума страхового відшкодування для відновлення її ТЗ, у зв`язку із чим 30 листопада 2024 року позивачем було додатково перераховано ТОВ «ВІДІ ІНСАЙТ», грошову суму на виконання ремонтних робіт у розмірі 25 780,70 гривень, що підтверджується дублікатом квитанції до платіжної інструкції.
Відповідно до акту виконаних робіт № ИНбСА-005330 від 30 листопада 2024 року Позивачу було завдано матеріальний збиток, на загальну суму 44 520,31 гривень.
Тобто, загальний розмір відновлювання транспортного засобу Позивача, склав 44 520,31 гривень, а отже різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), складає: 25 677,99 гривень (44 520,31-18 842,32).
Також, Позивач вважає, що з Відповідача підлягають стягненню на її користь витрати на проведення експертизи та складання висновку матеріального збитку № 1049/09-24, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, які підтверджуються копією договору № 27/09- 24 від 27 вересня 2024 року на проведення експертної оцінки, актом виконаних робіт від 14 жовтня 2024 року та копією платіжної інструкції 0.0.3910247597.1 від 27 вересня 2024 року.
Крім того, позивач зазначає, що через ушкодження її майна внаслідок ДТП, вона перенесла певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, витрати часу на відновлення порушеного права, у зв`язку із чим має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди, яку оцінує у розмірі 25 000,00 грн.
На підставі викладеного, позивач звертається до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі – 25 677,99 грн.; завдану моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі – 25 000,00 грн.; витрати на проведення експертизи та складання висновку, щодо вартості матеріального збитку № 1049/09-24, у розмірі - 4 000,00 грн.; сплачений судовий збір в розмірі – 1 211,20 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків.
27 березня 2025 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків та усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду від 18 березня 2025 року.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної зави з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.
Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Надав суду пояснення, у яких зазначив про виконання ПАТ «СК «Перша» своїх зобов`язань перед позивачем у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи без участі представника третьої особи.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 19 вересня 2024 року о 14:10, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві на вул. Антоновича, 176, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року по справі № 752/20991/24, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 26 листопада 2024 року.
Відповідно до з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.
Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №1049/09-24, складеного 07 жовтня 2024 року експертом Баранковим Владиславом Олександровичем, який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «оцінка об`єктів у матеріальній формі» і спеціалізацію «оцінка колісних транспортних засобів» (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №184 від 05 грудня 2015 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №0781-ПК від 20 жовтня 2021 року), на підставі Договору № 27/09-24 на проведення експертної оцінки від 27 вересня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , проведена оцінка транспортного засобу марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , та встановлено, що вартість відновлювального ремонту ТЗ на дату ДТП 19 вересня 2024 року становить 27 637,94 грн., а вартість матеріального збитку, завданого вказаному ТЗ на дату ДТП 19 вересня 2024 року становить 19 856,93 грн.
Відповідно до ремонтної калькуляції №1049/09-24, загальна вартість ремонту транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 становить 27 637,94 грн.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована ПАТ «СК «Перша» за полісом EP-221053601 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160000,00 грн та франшизою – 0,00 грн.
На підставі заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування та страхового акту ПАТ «СК «Перша» 22 жовтня 2024 року сплатило на користь ТОВ «ВІДІ ІНСАЙТ» страхове відшкодування в розмірі 18 842,32 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 7816 від 22 жовтня 2024 року.
Відповідно до копії акту виконаних робіт № ИНбСА-005330 від 30 листопада 2024 року ТОВ «ВІДІ ІНСАЙТ» було здійснено ремонтні роботи на загальну суму 44 520,31 грн.
Додатково позивачем на користь ТОВ «ВІДІ ІНСАЙТ» сплачено 25 678,00 грн., що підтверджується копією дубліката квитанції до платіжної інструкції від 30 листопада 2024 року.
Будь-яких доказів відшкодування позивачу завданої шкоди відповідачем суду не надано.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
01 січня 2025 року вступив у дію новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-IX (далі Закон №3720-IX).
Відповідно до підп. 14 п. 3 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону № 3720-IX встановлено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами).
А відтак, суд зазначає, що при вирішенні даного позову по суті застосуванню підлягають положення Закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (Закон № 1961-IV в реакції від 01.07.2024 року зі змінами до 01.01.2025 року, далі - Закон № 1961-IV).
Так, цей Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого ТЗ «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Перша», відповідно до полісу EP-221053601, з лімітом відповідальності Страховика за шкоду завдану майну у розмірі 160 000,00 грн. та франшизою у розмірі 0,00 грн.
ПАТ «СК «Перша» 22 жовтня 2024 року сплатило на користь ТОВ «ВІДІ ІНСАЙТ» страхове відшкодування в розмірі 18 842,32 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 7816 від 22 жовтня 2024 року.
Відповідно до Висновку №1049/09-24, складеного 07 жовтня 2024 року експертом Баранковим В.О., та ремонтної калькуляції №1049/09-24, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 на дату ДТП 19 вересня 2024 року становить 27 637,94 грн.
Таким чином, з урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту (27 637,94 грн.) та страховою сумою (18 842,32 грн.) у розмірі 8 795,62 грн. (27 637,94 – 18 842,32 = 8 795,62).
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу у розмірі 4000,00 грн., які оплачені ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується копією платіжної інструкції № 0.0.3910247597.1 від 27 вересня 2024 року на суму 4 000,00 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої і душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна (п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 вказаної Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, в результаті протиправних дій відповідача було спричинено пошкодження майна позивача, що вплинуло на якість її повсякденного життя та спричинило душевні страждання.
Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., завданої останній внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню перенесених нею страждань внаслідок пошкодження її транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості.
Суд враховує, що практикою Європейського Суду з прав людини визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав середня нормально реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина відчуває страждання (моральну шкоду), однак у цій справі позивачем не надано жодного доказу в частині обґрунтування суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 178, 247, 258-259, 264-265, 268, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 8 795 (вісім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн. 62 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 020 (одна тисяча двадцять) грн. 44 коп. 
У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Інформація про третю особу: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша", код ЄДРПОУ: 31681672, адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30.

Суддя:          Інна ФІНАГЕЄВА