Справа № 369/20304/24
Провадження № 2-а/369/73/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України
24.06.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: судді Янченка А.В. при секретарі судового засідання Лисяк К.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу № 369/20304/24 за позовом ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції Національної поліції України Департаменту патрульної поліції в Київській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративною позовною заявою до полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції Національної поліції України Департаменту патрульної поліції в Київській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності з вимогою: скасувати постанову поліцейського полку патрульної поліції в м. Біла Церква, та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції: вул. Сухоярська, 18а, м. Біла Церква, Київська область, 09109, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 рядового поліції Корнієнко Дмитра Сергійовича серії ЕНА № 3144014 від 27.09.24 року, якою ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 07.03.2025 року (суддя Скрипник О.Г.) відкрито провадження за адміністративним позовом, справу призначено до розгляду.
Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обгрунтовує наступним чином.
Постановою інспектора батальйону Управління патрульної поліції в м. Біла Церква серії ЕНА № 3144014від 27.09.2024 року порушення ПДР п. 12.4. по ст. 122 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340, а саме за те, що 27.09.24 року о 11.53.28 годині в м. Біла Церква по вул. Проспект Незалежності, 130, керуючи транспортним засобом марки БМВ номерний знак НОМЕР_2 здійснив перевищення швидкості на 29 км,чим порушив вимоги п.п 12.4 ПДР України. 
По-перше ОСОБА_1 не міг в повній мірі скористатися своїми правами відпо до ст. 268 КУпАП, було обмаль часу треба було відвідати Білоцерківський РАГС отримати необхідні для поховання мами ОСОБА_2 документи та встигнути до 15.00 годин на комунальне підприємство проплатити кошти за ритуальні послуги (тіло мами знаходилось у Боярському морзі) поховання заплановано було на наступний день на кладовищі м. Біла Церква. Про що поліцейських позивачем було повідомлено, але безрезультативно.
Крім того, ОСОБА_1 усно було зауважено що ТruCаm LTI 20/20 TC 000737 не використовується з рук, а тільки закріпленого на штативі, автівці одягу тощо. Зауваження ОСОБА_1 не прийняті. Також ОСОБА_1 просив надати документ щодо перевірки ТruCаm LTI 20/20 TC 000737, другий поліцейський надав копію, ОСОБА_1 запросив оригінал, останній пояснив що не дасть бо позивач його порве. На запитання ОСОБА_1 на якій відстані спрацьовує пристрій ТruCаm LTI 20/20 TC 000737, останній відповіді не надав. 
ОСОБА_1 була написана скарга до батальйону, в якій він просив надати відео з бодікамер обох поліцейських, які приймали участь у встановленні правопорушення його фіксації та документуванні де були зафіксовані порушення процедури документування порушення та притягнення до відповідальності надали тільки з одної. 
На відеофайлі зафіксований поліцейський, який використовував пристрій ТruCаm LTI 20/20 TC 000737, видно як він стоїть під кутом до наближающогося по дорозі транспорту, що також впливає на покази виміру швидкості та його хитає, при проведенні контролю не в автоматичному режимі, які проїздять, що також впливає на показники та не може бути доказом. 
Крім того відеофайл наданий ОСОБА_1 та суду не підписаний цифровим підписом, як вимагає Закон «Про електронні документи та електронний документообіг». що відеозапис та фотофіксація не можуть слугувати належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки на них не зафіксовано того факту, що саме позивач ОСОБА_1 27.09.2024 року о 11.53.28 годині в м. Біла Церква по вул. Проспект Незалежності, 130 керуючи транспортним засобом марки БМВ номерний знак НОМЕР_2 здійснив перевищення швидкості на 29 км, чим порушив вимоги п.п 12.4 ПДР України.
Крім того ОСОБА_1 пояснив, що авто поліцейських при організації контролю руху не в автоматичному режимі була припаркована на самому повороті на відеофайлі це відображено, тобто в діях самих поліцейських вбачаються ознаки правопорушення ПДР передбачених п. 15.9. Зупинка забороняється: и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду вул. Проспект Незалежності 83 м. Біла Церква. 
В інкримінований час за адресою, вказаною в постанові вул. Проспект Незалежності, 130 м. Біла Церква ОСОБА_1 не перебував та правопорушення не вчиняв. Зазначення не існуючого або неправильного місця вчинення правопорушення чим працівник поліції який виніс цю постанову порушив ст. 283 КУпАП, що робить постанову незаконною та необґрунтованою". Ця адреса відноситься до протилежної сторони вулиці поліція і зупинка автомобіля БМВ відбулася на не чотній стороні вулиці а саме найближча будівля до місця зупинки автомобіля БМВ відноситься до вул. Проспект Незалежності, 85 м. Б. Церкви де розташоване підприємство SELM-АГРО. В постанові зазначена адреса вул. Проспект Незалежності ,130 м. Біла Церква, яка знаходиться поза зоною дії дорожнього знака 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР».
При паркуванні та паркуючись на повороті, патрульні були поза зоною дії дорожнього знака 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР» саме специфічне розташування, автофіксація здійснюється на ділянці дороги, яка цим знаком не охоплюється, тому такі докази є не допустимими.
Кут вимірювання приладу (TruCAM): Поліцейські припаркувалися косо, на узбіччі під нестандартним кутом і вели фіксацію правопорушень під суттєвим кутом, це може порушувати технічні вимоги інструкції TruCAM. Належний кут між лазерним променем та вектором руху авто має бути мінімальним. 
06.05.2025 року до суду від представника відповідачів Єжової Є.Ю. надійшов відзив на позов.
На відзив представника відповідачів Єжової Є.Ю., яка надала суду пояснення та копії документів Камузом Ю.В. була написана заява до Києво-Святошинського районного суду Київської області про не прийняття цих пояснень і їх повернення тому як вони надані не уповноваженою особою і без підтверджень що представник є адвокатом або фахівцем в галузі права ст. 271 КУпАП, тому відзив на позов, не приймається судом. 
Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. № 1011 від 11.11.2025 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/20304/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2024 року прийнято справу до свого провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Учасники не заперечили щодо такого порядку розгляду справи. 
Представники відповідачів з клопотаннями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням (викликом) сторін, - до суду не звертався. 
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Постанови інспектора батальйону Управління патрульної поліції в м. Біла Церква серії ЕНА № 3144014 від 27.09.2024 року порушення ПДР п.12.4. по ст.122 ч.1 КоАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а саме за те шо 27.09.24 року о 11.53.28 годині в м. Біла Ц ерква по вул. Проспект Незалежності, 130 керуючи транспортним засобом марки БМВ номерний знак НОМЕР_2 здійснив перевищення швидкості на 29 км, чим порушив вимоги п.п 12.4 ПДР України. 
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся з цим позовом до суду.
Поліцією при оформленні та фіксацією правопорушення не надано доказів з технічних приладів що саме ОСОБА_1  27.09.24 року о 11.53.28 годині в м. Біла Ц ерква по вул. Проспект Незалежності,130 керуючи транспортним засобом марки БМВ номерний знак НОМЕР_2 здійснив перевищення швидкості на 29 км, чим порушив вимоги п.п 12.4 ПДР України та ґрунтується на припущенні що він виходив з машини.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
В силу положень пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
На виконання приписів частини п`ятої статті 14 Закону 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.
Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено попередньо, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.
Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до практики Верховного Суду приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанова від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17).
Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Лише доказ фіксації, який долучений до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а не сама постанова, без зазначені у ній належних доказів вчинення такого правопорушення, підтверджує обставини та подію щодо вчинення правопорушення та накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним по справі.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.
Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом. У
У справі «Федорченко та Лозенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».
Окрім того суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.
За змістом ч. 1 ст. 40 цього Закону в редакції на час фіксації події, що є предметом оцінки суду, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в не автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктом 1 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Отже слід дійти висновку, що даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель, закріплені на однострої, службових транспортних засобах. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.
Так, значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено.
Суд констатує, що доказів закріплення (розміщення) в порядку, передбаченому ст.40 Закону патрульним поліцейським лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 серійний номер №ТС 000747, на який покликається відповідач, як на такий, що був застосований патрульним поліцейським у спірному випадку, та який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, апелянтом не надано, а відтак такий не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі, що є додатковою підставою вважати дії патрульного поліцейського такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства, що і стало наслідком прийняття протиправної постанови.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування постанови серії серії ЕНА № 3144014 від 27.09.2024 року.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що є підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права.
Доводи суду не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.
Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, у зв`язку з задоволенням позову покладаються на Департамент патрульної поліції Національної поліції України.
Керуючись статтями 241, 243, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції Національної поліції України Департаменту патрульної поліції в Київській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити повністю.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3144014 від 27.09.2024 року, поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області рядового поліції Корнієнка Дмитра Сергійовича про притягнення ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень 00 копійок - скасувати із закриттям провадження у справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; код ЄДРПОУ 40108646), на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 605 гривень 60 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 24.06.2026 року.

Суддя     А.В. Янченко