ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 916/52/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Шарко Л.В. 
при секретарі судового засідання Ломакіній О. В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", м. Київ 	
до 	ОСОБА_1 , м. Харків 	
про 	стягнення 147960,00 грн. 	
за участю представників учасників справи:
позивача - Глуховецького О.С.,
відповідача - не з`явився, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором у розмірі 147960,00грн, з яких: 59400,00грн заборгованість за тілом кредиту; 83160,00грн заборгованість за процентами; 5400,00грн заборгованість за комісією. Судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу позивач просить суд покласти на відповідача.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем кредитного договору № 507906-КС-001 про надання кредиту (Електронна форма) від 21.08.2024. В якості правових підстав, позивач посилається на норми Цивільного кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 матеріали позовної заяви за вх. № 53/26 від 09.01.2026 (справа № 916/52/26) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до Кравчука Дмитра Вікторовича про стягнення 147960,00грн передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Харківської області.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 (Суддя Лавренюк Т.А.) позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 30.03.2026 постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Почати у справі підготовче провадження і призначити підготовче засідання на 23.04.2026.
Відповідно до розпорядження В.о. керівника апарату суду від 24.04.2026 №115/2026 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, обґрунтування призначення проведення повторного автоматизованого розподілу справи: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами судді Лавренюк Т.А., відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено та здійснено повторний автоматизований розподіл справи №916/52/26.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2026 для розгляду справи № 916/52/26 визначено суддю Шарко Л.В.
Ухвалою суду від 28.04.2026 постановлено прийняти справу № 916/52/26 до свого провадження. У зв`язку зі зміною складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи почати спочатку. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.
25.06.2026 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.
Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про місце, дату та час проведення судових засідань відповідач повідомлявся належним чином, відповідно до ст.ст. 120, 121 ГПК України. 
Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду направлялись судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: Харківська обл., м. Харків, вул. Електровозна, буд. 7, кв. 7.
Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.
Необхідно зазначити, що існує правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 18.03.2021 по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
"21" серпня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "бізнес позика" (надалі за текстом – "позивач", або "ТОВ "Бізпозика", або "кредитодавець") і фізичною особою – підприємцем Кравчуком Дмитром Вікторовичем (надалі за текстом – "відповідач", або "позичальник", або "боржник") було укладено кредитний договір № 507906-кс-001 (надалі за текстом – "кредитний договір"). Послідовність та перелік дій позичальника щодо укладання кредитного договору зазначена в візуальній формі послідовності дій клієнта за договором (додається до цієї позовної заяви).
Зазначений Кредитний договір:
- як вбачається із його змісту, разом із Правилами надання коштів у кредит фізичним особам - підприємцям, затв. 16.08.2024р. (надалі за текстом – "Правила") складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений (п. 3.2.2, п. 3.6, п. 11.4.3 Кредитного договору);
- договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" (Кредитний договір разом із Правилами додаються до цієї Позовної заяви).
Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 60000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.
Строк на який надається кредит: 24 тижнів (п. 2.3 Кредитного договору).
Стандартна процентна ставка: в день 1%, фіксована (п. 2.4 Кредитного договору).
Комісія за надання Кредиту: 12000,00 грн (п. 2.4 Кредитного договору).
Строк дії договору до 05.02.2025 року (п. 2.7 Кредитного договору).
Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом (п. 2.13 Кредитного договору).
Пунктом 4.2. Кредитного договору визначено, що позичальнику здійснюється нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. договору, починаючи з першого для користування кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою, протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів, комісії та частини суми наданого кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п. 4.2.2. та Додатку №1 до договору.
У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором.
Пунктом 4.2.1. визначено, що у разі, якщо погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 4.2.2. та Додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору.
Пунктом 4.2.2 кредитного договору встановлений графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.
Пунктом 4.2.4. кредитного договору визначено, що у разі не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, зокрема врахувуючи те, що у такому разі умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, надалі не застосовуються, водночас, проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів. Сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника.
Пунктом 4.2.5. кредитного договору визначено, що скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору.
Кредитодавець свої зобов`язання відповідно умов кредитного договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 60000,00 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ "ПрофітГід".
Наявність правовідносин між позивачем та ТОВ "ПрофітГід" щодо надання послуги з переказу грошових коштів підтверджується договором про надання послуг з переказу грошових коштів № ПГ-5 від 04.11.2020, укладений ТОВ "БІЗПОЗИКА" та ТОВ "ПрофітГід".
Отже позивач вказує, що кредитодавець свої зобов`язання відповідно умов кредитного договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 60000,00 гривень.
В той же час відповідач всупереч умовам кредитного договору та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти у загальному розмірі – 24510,00 гривень.
Часткове погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором підтверджується довідками ТОВ "Платежі Онлайн".
Заборгованість відповідача перед позивачем складає 147960,00 гривень: 59400,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 83160,00 гривень – заборгованість за процентами; 5400,00 гривень – заборгованість за комісією. Проценти нараховувалися по 05.02.2025 року включно.
Жодних штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору Відповідачу не нараховувалося.
Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що між сторонами 21.08.2024 укладено кредитний договір в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 60000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Водночас відповідач, отримавши кредит, зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів і сплати процентів не виконав. Перевіривши розрахунок процентів, суд установив, що їх нарахування відповідає даті фактичного надання кредитних коштів, строку кредитування та умовам договору. Таким чином, позивачем доведено наявність заборгованості відповідача у сумі 59400,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 83160,00 гривень – заборгованість за процентами, 5400,00 гривень – заборгованість за комісією. Господарський суд перевірив розрахунок заборгованості та встановив його арифметичну правильність і достовірність.
Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу або позов. Розглянувши справу із застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи і досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.
Позивачем також заявлено до відшкодування 10500,00 грн витрат на правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат подано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2024 року; рахунок-фактура № Р-00000282 від 07.01.2026 року; акт № Р-00000282-07-01/26 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 07.01.2026 року, підписаного сторонами через сервіс електронного документообігу "Вчасно" https://vchasno.ua/; платіжний документ №5729 від 08.01.2026 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.
За умовами договору про надання правової допомоги від 01.10.2024 позивач (далі - клієнт) доручає, а Адвокатське об`єднання "Правовий баланс" приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Адвокатське об`єднання "Правовий баланс" зобов`язується здійснювати захист, без обмежень здійснювати представництво iнтepeciв позивача та надавати інші види правової допомоги позивачу на умовах i в порядку, що визначені цим договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську дiяльнiсть" та іншим чинним законодавством, а позивач зобов`язується оплатити виконавцю гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (п.1.1, 1.2 договору). Правову допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях (п.4.1 договору). Відповідно до п. 4.2 цього договору, оплата за даним договором здійснюється на підставі отриманих клієнтом рахунку. Згідно з умовами п. 4.4 договору за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням "Правовий баланс" правової допомоги i її вартість (цiна) - гонорар (винагорода). Відповідно до п. 4.5 договору, акт про надання правової допомоги вважається підписаним, а сума гонорару (винагороди) узгодженою, якщо акт про надання правової допомоги підписаний обома сторонами. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2027 року (п.7.1 договору). Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою клієнта.
Відповідно до довіреності, виданої 01.10.2024, ТОВ "Бізнес Позика" в особі директора Гайворонської М.М. уповноважило адвоката Глуховецького О.С. представляти інтереси товариства в судах усіх інстанцій, зокрема здійснювати всі процесуальні дії, передбачені законом, з усіма правами, які надані законом позивачу. Відповідно до акту здачі - прийняття робіт (надання послуг) № Р-00000282-07-01/26 від 07.01.2026 загальна вартість послуг, а саме за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з Кравчука Д.В. становить 10500,00 грн. На підставі рахунку-фактури № Р-00000282 ТОВ "Бізнес Позика" сплатило АО "Правовий Баланс" 10500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5729 від 08.01.2026. Таким чином, надані адвокатським об`єднанням послуги були безпосередньо спрямовані на захист прав та законних інтересів позивача у цій господарській справі, а їх вартість документально підтверджена та узгоджена сторонами правовідносин.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.
За змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.
Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція наведена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.
Оцінивши витрати за критеріями необхідності, розумності та співмірності з предметом спору, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн є обґрунтованим. Отже, витрати на правничу допомогу у цій справі у розмірі 10500,00 грн покладаються на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -  

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з Кравчука Дмитра Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" ( 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, ЄДРПОУ 41084239) загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 147960,00 грн (з яких 59400,00 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 83160,00 гривень – заборгованість за процентами; 5400,00 гривень – заборгованість за комісією), а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 гривень.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 
Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Згідно з ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення. 
Повне рішення складено "30" червня 2026 р. 

Суддя		Л.В. Шарко