ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/1823/25
Головуючий у першій інстанції – Хоменко Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1152/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді – Шарапової О.Л.,
суддів – Онищенко О.І., Скрипки А.А.
секретар: Шапко В.М.

Сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок»,
відповідач: ОСОБА_1 .
Особи, які подали апеляційні скарги: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2026 року, суддя Хоменко Л.В., місце ухвалення оскаржуваного рішення - місто Чернігів.
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року ТОВ «Кошельок» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3170111240-611976 від 10.02.2022 в сумі 30 812,50 грн з яких: 8 500,00 грн – заборгованість за сумою кредиту, 22 312,50 грн – заборгованості за відсотками, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.02.2022 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 3170111240-611976 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачка вказала в особистому кабінеті, як банківську картку на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3170111240-611976 від 10.02.2022.
Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованість за кредитним договором № 3170111240-611976 від 10 лютого 2022 року у розмірі 13 982 грн 50 коп., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 8 500 грн, заборгованості за відсотками 5 482 грн 50 коп., 2 422 грн 40 коп. судового збору та 4 000,00 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що позивачем не надано жодного належного доказу акцепту оферти відповідачкою, суд не витребував оригінали документів, не призначив судово-технічну експертизу електронного підпису та не дослідив, чи саме відповідачка реєструвалася в особистому кабінеті.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що позивачем не надано банківських виписок про перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, доказів здійснення будь-яких платежів з її боку.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що вона не оспорює сам факт можливого надходження коштів, але заперечує належність такого надходження саме їй та доведеність розміру заборгованості.
Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу на відсутність будь-яких доказів направлення відповідачці відповідного повідомлення з вимогою дострокового повернення кредиту, тобто відсутнє передбачене законом досудове врегулювання спору.
Особа, яка подала апеляційну скаргу не погоджується із розміром стягнутої заборгованості, а також розміром судових витрат.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кошельок» просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, вирішити питання судових витрат.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував пункт 3.6. кредитного договору, за яким сторони погодили факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом, що є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України та має наслідком продовження строку користування кредитом строком на 90 днів на умовах визначених п. 3.7 та п. 3.8 договору, про що позичальник був попередньо ознайомлений та погодився.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, в п. 3.6 та п. 3.7 кредитного договору визначено право позивача нараховувати проценти за користування кредитом в межах строку договору (кредитування) погоджену між сторонами, а саме в межах 120 календарних днів, що було здійснено ТОВ «Кошельок», а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що загальний строк кредиту становить 30 днів.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що сторони договору погодили продовження строку користування кредитом до 120 днів з моменту укладення договору (30 днів плюс 90 днів). Умовою такого продовження є користування кредитом після закінчення лояльного періоду, який у даному випадку становить 30 днів, а в разі невиконання відповідачем умов протягом лояльного періоду, зобов`язання щодо повернення кредиту продовжується на строк 90 днів. Отже строк користування кредитом складає 120 днів.
Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що відповідачка не виконала умов договору до спливу лояльного періоду, не сплатила проценти та не повернула кредит, тобто продовжувала користуватися кредитом, у зв`язку з цим, строк користування кредитом був продовжений.
Особа, яка подала апеляційну скаргу не погоджується із розміром стягнутих витрат на правничу допомогу та нарахованих процентів за користування кредиту.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 10.02.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» укладено Договір №3170111240-611976 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 8 500,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. Договору) (а.с. 11 зорот-16).
Пунктом 1.4.2. Договору визначено, що проценти за користування кредитом складають 5 482,50 грн, які нараховуються за ставкою 2,15% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.4.3. Договору визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 2,15 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду (п.1.4.3.1 договору).
Відповідно до п.2.1. договору, кредит надається строком на 30 днів («лояльний період») початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця.
Відповідно до п. 2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1. Договору строк Лояльного періоду може бути продовжений позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.
Датою отримання кредиту вважається дата списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця. Вищезазначена дата отримання кредиту зазначається у Графіку розрахунків, що є Додатком до цього Договору (п. 2.8.).
Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів, вважається дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця (п. 2.9.).
В п.3.3. договору зазначено, що сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до договору.
Згідно із п.3.6. договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом на наступних умовах:
пунктом 3.7 визначено, що за умови зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду. 
пункт 3.8. з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 (вісімсот три) процента річних, що становить 2,2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Відповідно до графіку розрахунків, що є додатком № 1 до Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3170111240-611976 від 10 лютого 2022 року, фінансового кредиту, визначено дату видачі кредиту 10.02.2022, дату платежу 11.03.2022, відсотки за користування кредитом за 30 днів – 2.15 % від суми кредиту або тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві гривні 50 копійок у грошовому виразі, що включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 64,5% від суми кредиту або п`ять тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 50 копійок, суму кредиту 8 500 грн (а.с. 16 зворот-17).
Згідно із детальним розрахунком заборгованості за договором № 3170111240-611976 від 10.02.2022, залишок заборгованості ОСОБА_1 згідно кредитного договору складає 30 812,50 грн, з яких: 8 500,00 грн за кредитом, 22 312,50 грн за відсотками (5 482,50 грн нараховано % в межах Лояльного періоду, 16 830,00 грн нараховано % за продовжений строк користування позикою) (а.с. 18-19).
Договір №3170111240-611976 про надання коштів у позику та Графік розрахунків підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2399 (а.с.16,17).
Факт перерахування кредитних коштів на номер картки НОМЕР_2 підтверджується повідомленням про перерахування коштів, а також повідомленням, яким підтверджено успішне проведення операції з зарахування на картку в розмірі 8 500,00 грн через платіжну систему ТОВ «ТАС ЛІНК» (а.с. 22, 23). 
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦУ України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 520 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що належними та допустимими доказами підтверджений факт укладання відповідачкою кредитного договору на суму 8 500 грн 00 коп. у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору про надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останнім зобов`язань з повернення кредитних коштів, що є підставою для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором на користь позивача. 
Щодо нарахованих відсотків, суд звертає увагу, що відсутні підстави для стягнення відсотків поза межами строку кредитування, оскільки строк кредитування з 10 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року та розмір відсотків в розмірі 5 482 грн 50 коп. погоджено сторонами у договорі № 3170111240-611976, про що свідчить графік розрахунків, який є додатком № 1 до цього договору, що також підписаний сторонами.

Апеляційний суд частково не погоджується з висновками суду першої інстанції.
Апеляційним судом у справі встановлено, що пунктом 3.6. кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом. При цьому зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (п. 3.7. договору). З наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 3.8. договору). 
Наведене свідчить, що сторони договору погодили продовження строку користування кредитом до 120 днів з моменту укладення договору (30 днів плюс 90 днів), по закінченню якого у відповідача виникає обов`язок повернути суму кредиту та нарахованих відповідно до умов договору процентів за користування кредитом, а у позивача виникає право отримати виконання обов`язку боржником, тобто право вимоги щодо повернення кредиту та нарахованих процентів. Умовою такого продовження є користування кредитом після закінчення лояльного періоду. Тобто строк кредитування з 12 березня 2022 року до 09 червня 2022 року, є погодженим сторонами договору. 
Апеляційним судом встановлено, що позивач надав належний розрахунок заборгованості на підтвердження розміру заборгованості позичальника за договором № 3170111240-611976 від 10.02.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
З детального розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що за період з 10 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року включно проценти за користування кредитом нараховувалися у розмірі 2,15% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом 182,75 грн на день, а з 12 березня 2022 року по 09 червня 2022 року проценти за користування кредитом становили 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом відповідно до п. 3.8. договору у розмірі 187,00 грн на день, що свідчить про те, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом у цей період, є законним.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що нарахування процентів за ставкою 2,15% (лояльною) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом здійснювалося згідно з п. 1.4.3.1. договору у період з 10 лютого 2022 року по 11 березня 2022 року, а за стандартною ставкою (2,20% від суми залишку кредиту за кожен день користування) у порядку, встановленому пунктами 1.4.3., 3.8. договору у період з 12 березня 2022 року по 09 червня 2022 року в межах строку кредитування, з урахуванням пролонгації на строк, не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду. Строк дії кредитного договору з урахуванням його продовження становить 120 днів і заборгованість за відсотками за користування позикою за вказаний період у даному випадку становить 16 830,00 грн.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кошельок» про стягнення заборгованості за відсотками за період з 12 березня 2022 року по 09 червня 2022 року є обґрунтованими.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині належить змінити, збільшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» за кредитним договором з 13 982,50 грн, з яких: 8 500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 5 482,50 грн заборгованість за відсотками за користування позикою до 30 812,50 грн, з яких: 8 500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 22 312,50 грн (16 830,00 грн+5 482,50 грн) заборгованість за відсотками за користування позикою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо не призначання судом першої інстанції судово-технічної експертизи електронного підпису не заслуговує на увагу, оскільки таке клопотання відповідачкою не заявлялося.
Рішення суду першої інстанції підлягає міні шляхом збільшення розміру кредитної заборгованості, який підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу слід залишити без змін, оскільки 4000 грн. є співмірною сумою із складністю справи; рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору також підлягає залишенню без змін.
Позивачем понесені витрати в суді апеляційної інстанції: 3633.6 грн. сплата судового збору; 4000 грн. витрати на правову допомогу. З урахуванням принципів розумності та справедливості апеляційний суд вважає, що з відповідачки на користь позивача у відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції слід стягнути 2 000 грн.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок»– задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2026 року – змінити, збільшивши суму кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» з 13982.5 грн. до 30812.5 грн. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» у відшкодування судових витрат за апеляційний розгляд справи 5633 грн. 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: