Справа № 485/415/26
Провадження №2-о/485/34/26

РІШЕННЯ
іменем України

07 травня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючий - суддя Соловйов О.В.,
секретар судового засідання Камінський Б.О., Гусарова І.М.,
за участю заявниці - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка Миколаївської області в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
встановив:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вище зазначеною заявою, в якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 22 червня 2025 року під час бойових дій, у період з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заяву мотивує тим, що з 2003 року вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без укладення шлюбу з ОСОБА_2 за адресою по АДРЕСА_1 . За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку в якому проживали, а саме робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, також всі свята проводили в колі рідних та друзів. Вона спілкувалась з родичами ОСОБА_2 , а саме єдиним родичем це його рідною сестрою ОСОБА_3 , він також спілкувався з її родичами. Шлюб з ОСОБА_2 вони не реєстрували, оскільки проживали як одна сім"я і в цьому не було потреби. 22 червня 2025 року ОСОБА_2 зник безвісти під час бойових дій, внаслідок ворожого мінометного обстрілу, в районі населеного пункту Ялта Донецької області, про що свідчить сповіщення № 350, яке виписане на ім`я його сестри ОСОБА_3 . Встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниці необхідно для реалізації своїх прав у повному обсязі в частині комунікації із органами військового управління, можливості подавати заяви до уповноважених органів щодо розшуку ОСОБА_2 , а також ініціювати питання подання документів для збереження та виплати грошового забезпечення.
В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, посилаючись на обставини викладені у заяві. 
Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 у наданих письмових поясненнях просив розгляд справи проводити без участі представника військової частини, щодо вимог заяви ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні за її недоведеності належними доказами. 
Суд, заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до сповіщення сім"ї № 350 від 26 червня 2025 року,  ОСОБА_3 було сповіщено про те, що її брат, водій взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_2 , призваний на військову службу 05 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник безвісти 22 червня 2025 року під час бойових дій, внаслідок ворожого мінометного обстрілу, в районі населеного пункту Ялта Донецької області, та зазначено що вказане сповіщення є підставою для подання документів для збереження грошового забезпечення і надання пільг в установленому законодавством порядку (а.с. 9).
За даним фактом, ОСОБА_3 подано заяву до Відділення поліції № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області щодо встановлення місцезнаходження її рідного бата ОСОБА_2 , відомості за якою внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2025 року за № 12025152230000402 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 17).
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20251023-4676 сформованого 23 жовтня 2025 року, вбачається що 05 вересня 2025 року ОСОБА_2 надано статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а.с. 19).
Згідно довідки виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 29 жовтня 2025 року № 1502/01-300, виданої на підставі Акту про фактичне місце проживання, заявниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживала з 2003 року до моменту мобілізації до лав Збройних Сил України 05 лютого 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 10).
Той факт, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 2003 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.
Так, свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона є рідною сестрою зниклого безвісти ОСОБА_2 . З 2003 року її брат почав спільно проживати однією сім`єю з заявницею як чоловік та дружина. У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були стосунки. Вели себе як подружжя. Також від брата відомо, що офіційно шлюб не укладали через різницю у віці.
Свідок ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5 пояснили, що проживають по сусідству з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , товаришували з ними. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приблизно з 2003 року проживали однією сім"єю як чоловік та дружина, мали спільний побут.
З дослідженої обліково-послужної картки до військового квитка, вбачається що в обліковій картці військовослужбовець ОСОБА_2 зазначив: сімейний стан - не одружений; близьких осіб - сестра ОСОБА_6 , 1977 року народження, т. НОМЕР_2 , співмешканка ОСОБА_7 , 1959 року народження, т. НОМЕР_3 (а.с. 74).
Суд звертає увагу на те, що в обліково-послужній картці сам ОСОБА_2 вказав дані про співмешканку як ОСОБА_7 , 1959 року народження, та такі дані як ім"я та по батькові, а також рік народження заявниці повністю співпадають. Також зазначений номер мобільного телефону відповідає зазначеному заявницею при зверненні до суду.
Згідно виписок по карткових рахунках АТ КБ "Приват Банк" та АТ Ощадбанк", також вбачається неодноразове здійснення операцій ОСОБА_2 по перерахуванню коштів на карткові рахунки заявниці у період з квітня по червнеь 2025 року, що підтверджує факт ведення спільного бюджету (а.с.14-16).
З наданих заявницею фотознімків також вбачається спільне проведення заявниці та ОСОБА_2 дозвілля (а.с. 11-13).
Згідно листа Снігурівського відділу реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області від 01 квітня 2026 року № 194/21.4-28, повідомлено про відсутність актового запису про шлюб ОСОБА_2 . Перевірку проведено за первинним та поновленим актовим записам про шлюб, по алфавітних книгах відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 56).
За інформацією повних витягів з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № № 00057461213, №00057462516 сформованих 01 квітня 2026 року, відповідно, вбачається що заявниця ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з чоловіком ОСОБА_8 у період з 25 серпня 1979 року по 24 лютого 1983 року, а також перебувала у зареєстрованому шлюбі з чоловіком ОСОБА_9 у період з 29 вересня 1984 року по 23 червня 1989 року. (а.с. 57-61).
Даних про перебування заявниці у будь-якому іншому шлюбі після 23 червня 1989 року до 22 червня 2025 року не має.
Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.
При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.
Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 207/3371/17.
Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
У Постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі № 369/16486/18.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці.
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством.
Факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_2 у період з 2003 року по 22 червня 2025 року, однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. 
Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_2 , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, піклування чоловіка та жінки один про одного. 
Суд зауважує, що рідна сестра зниклого безвісти ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , якій адресовано сповіщення сім"ї № 350 від 26 червня 2025 року, також підтвердила факт спільного проживання її брата з заявницею однією сім"єю, які були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки, притаманні подружжю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. 
В судовому засіданні заявниця заначила, що окрім оформлення соціальних виплат встановлення факту спільного проживання їй потрібно з метою можливості звернення до відповідних державних органів та громадських організацій для отримання відомостей щодо долі зниклого безвісти ОСОБА_2 . 
Правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти".
Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" встановлено, що цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.
У ст. 6 вищевказаного Закону зазначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у період з 2003 року до 22 червня 2025 року однією сім"єю як чоловік та дружина.
Разом з тим, поняття факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають в шлюбі між собою (стаття 74 СК України), з`явилось лише у СК України, норми якого почали діяти з 01 січня 2004 року. З 1970 року по 2004 рік діяли норми КпШС, якими не передбачалось такого правового інституту. 
Згідно зі статтею 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.
Кодекс про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України ), який був чинним до 01 січня 2004 року, не містив норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 682/415/20 (провадження № 61-6297св21), від 11 липня 2022 року у справі № 755/6427/19 (провадження № 61-17021св21).
Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливо лише з 01 січня 2004 року.
Приймаючи до уваги вищевикладене, надані докази, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково, в частині встановлення факту з 01 січня 2004 року.
З матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право між заявницею та заінтересованими особами. 
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 3, 21, 36, 74 СК України; ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 353 ЦПК Україн, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити частково.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 22 червня 2025 року під час бойових дій, однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по 22 червня 2025 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Дата складення повного судового рішення - 07 травня 2026 року.

Суддя О. В. Соловйов