Справа № 337/1914/26
Номер провадження 2/337/1688/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
ВСТАНОВИВ:
Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі за текстом – відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позові зазначив, що 15.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 12 500,00 гривень. У зв`язку з невиконанням умов договору щодо повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 52 569,91 грн, у тому числі 12 497,58 грн – за основною сумою боргу, 40 072,33 грн – за нарахованими відсотками. 
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу, на підставі якого останній набув право вимоги до відповідача.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого останній набув право вимоги до відповідача.
11.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 52 569,91 грн в судовому порядку. Крім того, просить стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу (7 000,00 гривень).
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2026 відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк для подання відзиву.
14.04.2026 (тобто до відкриття провадження у справі) від відповідача надійшов відзив, у якому остання визнала позовні вимоги в частині тіла кредиту (12 500,00 гривень) та відсотків в межах 14-денного строку дії кредиту (2 310,00 гривень), всього на суму 14 810,00 гривень. Щодо решти відсотків відповідач заперечила проти їх стягнення, оскільки вони безпідставно нараховані за межами строку дії кредитного договору. Крім того, відповідач заперечила проти витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їхній розмір завищеним та неспівмірним ціні позову, просила зменшити їх до обгрунтованого розміру.
16.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому сторона зазначила, що за договором існувало декілька періодів нарахування процентів – за користування кредитними коштами згідно зі ст. 1048 ЦК України на строк, визначений договором; за користування кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України – за весь період прострочення, тобто вказаний розмір є не процентами, а відповідальністю за порушення зобов`язання, отже їхнє нарахування є правомірним, у зв`язку з чим представник позивача просила стягнути повний розмір заборгованості (52 569,91 грн) та судові витрати.
16.04.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких відповідач зазначила, що погоджений сторонами строк кредитування становив саме 14 днів. Позивач у своїй відповіді на відзив суперечить сам собі, стверджуючи, що відсотки за користування кредитом за межами строку кредитування є відповідальністю за порушення зобов`язання, а не відсотками. У матеріалах справи відсутній належний розрахунок відсотків, з якого можна зробити висновок, які з них припадають на строк кредитування (14 днів), а які – сформовані наступними набувачами права вимоги. Сам позивач не здійснював жодних розрахунків за кредитним договором. Ланцюг факторингу не доводить автоматично розмір боргу і не звільняє позивача від обов`язку його доведення. 
20.04.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких сторона наполягала на обгрунтованості позову та співмірності витрат на професійну правничу допомогу, просила задовольнити позов у повному обсязі.
В судові засідання, призначені на 01.06.2026, 24.06.2026 сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, скористалися своїм правом надання заяв по суті. 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, наявність відзиву відповідача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст.ст 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Суд встановив, що 15.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір № 193001148, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 12 500,00 гривень на строк 14 днів. Факт укладення договору та отримання коштів сторонами не спростовано та не оспорюється.
Факт набуття права вимоги позивачем підтверджується відповідними договорами факторингу, витягами з реєстрів прав вимоги до боржників і також сторонами не оспорюється.

Оцінюючи доводи сторін в частині нарахування відсотків, суд зазначає наступне.
Позивачем надано розрахунок заборгованості, складений первісним кредитором 15.12.2020, згідно з яким розмір заборгованості за кредитом за період з 15.12.2020 до 01.06.2021 становить 12 500,00 грн – тіло кредиту, 38 286,96 грн – відсотки за кредитом.
Аналогічний розрахунок складений ТОВ «Таліон Плюс» за період з 01.06.2021 до 20.05.2023, розмір заборгованості склав 12 497,58 грн за тілом кредиту, 40 072,33 грн – за відсотками.
Згідно з випискою з особового рахунку, складеною позивачем, розмір заборгованості відповідача становить 52 569,91 грн, у тому числі тіло кредиту 12 497,58 грн, відсотки – 40 072,33 гривні.
Відповідно до п. 1.2 укладеного договору кредит надається строком на 14 днів від дати отримання кредиту позичальником. Відповідно до графіку розрахунків термін платежу за кредитом – 29.12.2020, до сплати 14 810,00 грн (тіло кредиту – 12 500,00 грн, відсотки – 2 310,00 гривень).
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
На переконання суду розрахунки заборгованості, надані позивачем, не відповідають критеріям належності та достовірності, оскільки з наданих відомостей суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача в частині того, яка частина заборгованості нарахована в межах 14-денного строку кредитування, а яка – відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України (на що посилається у своїх заявах по суті позивач). 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Водночас, з наданих суду розрахунків не вбачається, що кредиторами було здійснено нарахування заборгованості саме у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України. 
Відтак, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, керуючись стандартом доказування, що грунтується на балансі ймовірностей, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 14 810,00 грн, у тому числі 12 500,00 гривень – за основною сумою боргу, 2 310,00 грн – за нарахованими відсотками в межах строку кредитування. Решта заборгованості у розмірі 37 759,91 грн стягненню не підлягає.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача.
Щодо стягнення судового збору судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 41254 від 24.03.2026.
З огляду на часткове задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача частина сплаченого судового збору у розмірі 750,05 гривень.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно з ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В обгрунтування понесених витрат стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткова угода від 01.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 на суму 7 000,00 гривень.
Беручи до уваги нескладний характер справи, її типовість, незначний обсяг робіт, виконаних адвокатом (відсутність додаткових процесуальних питань, що підлягають вирішенню, відсутність фактичної участі представника сторони в судових засіданнях), ціну позову, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу, заявлених стороною позивача, є надмірним, необгрунтованим, та таким, що не відповідає обставинам справи.
Відтак, суд вбачає наявність підстав для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, до обґрунтованого рівня – 5 000,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 19, 58, 76-81, 95, 121, 126-127, 133, 137, 141-142, 191, 223, 264-265, 352-354 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 810,00 грн, судовий збір у розмірі 750,05 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень, всього на загальну суму 20 560,05 грн (двадцять тисяч п`ятсот шістдесят гривень 05 копійок).
В задоволення решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, б. 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956).
Відповідач – ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя         Євген ЗАВГОРОДНІЙ