Справа № 357/8590/26
1-кп/357/948/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026116030000173 від 08.05.2026 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

04 травня 2026 року приблизно о 10 годині ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 98 по вулиці Островського у місті Біла Церква Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_4 , попросив у нього скористатись його мобільним телефоном марки Apple модель iPhone 13, щоб подзвонити, не маючи при цьому наміру його повертати. 
Потерпілий ОСОБА_4 , добросовісно помиляючись у тому, що ОСОБА_3 поверне йому вищезазначене майно, надав останньому мобільний телефон марки Apple модель iPhone 13 128 Gb білого кольору із серійним номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 11 340 гривень, разом із сім-картою НОМЕР_4 .
Взявши вказаний телефон, ОСОБА_3 скористався тим, що потерпілий ОСОБА_4 йому довірився, та з місця вчинення кримінального правопорушення зник. 
У подальшому мобільним телефоном марки Apple модель iPhone 13 ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.
Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі 11 340 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 22.05.2026 року з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Із заяви потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що останній погоджується із встановленими органом дізнання обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), погоджується із встановленими органом дізнання обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та просив призначити йому як міру покарання - штраф.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом дізнання обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Органом дізнання встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом дізнання вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
При цьому суд зазначає, що судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, має постійне місце проживання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаними нормами закону передбачено також штраф. Разом із тим, призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів від підприємницької чи іншої законної діяльності; доходів у вигляді відсотків за банківськими вкладами; доходів від цінних паперів; нерухомого та іншого майна. Оскільки, обвинувачений офіційно не працює, постійного джерела доходів не має, а тому, в даному конкретному випадку, до нього, на думку суду, не може бути застосований такий вид покарання як штраф.
З огляду на викладене, враховуючи, що до ОСОБА_3 не може бути застосований менш суворий вид покарання, передбачений санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, суд дійшов висновку, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді громадських робіт, яке передбачене санкцією частини 1 ст. 190 КК України.
На думку суду, призначене покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів і не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає, з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 302, 369-371, 373, 374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Речовий доказ:
- мобільний телефон марки Apple модель iPhone 13 128 Gb білого кольору із серійним номером НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , залишити в останнього як у власника майна; сім-картку з абонентським номером НОМЕР_4 , яку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити в останнього, як у власника майна.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1