Номер провадження: 33/813/484/26
Номер справи місцевого суду: 523/25073/25 
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пересипського районного суду м. Одесивід 19.01.2026 відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн,з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,60 грн. 
Відповідно до вказаної постанови суду, 09.11.2025 о 14:07 год. ОСОБА_1 в м. Одеса, вул.1-а Сортувальна, буд. 42, керував транспортним засобом «DaewooMatiz», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей що не реагують на світло, білки очей червоного кольору, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:
- судом 1-ої інстанції не надана належна правова оцінка тому, що жодних ознак наркотичного сп`яніння у нього виявлено не було, на відеозаписі події ці обставини також не зафіксовано;
- протокол про адміністративне правопорушення, на який як доказ його вини послався суд, не може бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом»;
- направлення водія на огляд з метою встановлення стану сп`яніння не може вважатися належним доказом його вини, а є лише процесуальним документом на виконання працівником поліції нормативних актів, при цьому правовими підставами для складання направлення є виявлені та належним чином зафіксовані на відео ознаки наркотичного сп`яніння;
- поза увагою суду 1-ої інстанції залишились його доводи щодо неправомірних дій працівників поліції.
Посилаючись на наведені обставини ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судові засідання апеляційного суду, призначені на 09.04.2026 та 30.04.2026 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, будь-яких клопотань до суду не подавав.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Згідно зіст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. 
У рішенні ЄСПЛ по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), суд зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
При цьому, у рішенні «Пономарьов проти України» ЄСПЛ наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд враховує, що положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Оскільки апеляційним судом були вжиті всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, з метою розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , при цьому фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 508019 від 09.11.2025, відповідно до якого 09.11.2025 о 14:07 год. ОСОБА_1 в м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, буд. 42, керував транспортним засобом «DaewooMatiz», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей що не реагують на світло, білки очей червоного кольору, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому лікарняному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР (а.с. 1);
- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ООМЦПЗ» ООР від 09.12.2025, у якому зазначені виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та зафіксовано його відмову від проходження відповідного огляду (а.с. 6); 
- відеозаписом події ПВР 475688, на якому зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (а.с. 7).
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним та беззаперечним доказом доведення винуватості особи, апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.
Так, як вже було зазначено раніше, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 508019 від 09.11.2025, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення також підтверджується відеозаписами події. 
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
В свою чергу, відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008, з подальшими змінами (далі по тексту Порядку) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, системний аналіз ч. 2 ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) ознак основного та неупередженого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно із п. 1 Порядку він визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-огляд), і проведення такого огляду.
Пунктом 2 Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
За приписами п. 12 Розділу IІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 з подальшими змінами (далі Інструкція) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Такимиознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що для покладення на водія обов`язку проходити огляд на стан, зокрема наркотичного сп`яніння, поліцейський повинен встановити наявність передбачених законом підстав вважати, що водій перебуває в цьому стані.
З огляду за зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, ознаками, які дали поліцейському підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння зазначено: зіниці очей що не реагують на світло, білки очей червоного кольору, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці. 
Наведені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння також зафіксовано у направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП «ООМЦПЗ» ООР від 09.12.2025, отже, всупереч доводів апелянта на переконання апеляційного суду відповідне направлення є належним доказом винуватості особи, оскільки містить ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 ,а також ним засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння
Окрім того, із відеозапису з нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції вбачається, що поліцейським при первинному контакті з ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням та в результаті його візуального огляду виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей що не реагують на світло, білки очей червоного кольору, тремтіння пальців рук (час: 14.13.30 -14.14.30).
Встановивши наявність підстав вважати, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції,працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд для встановлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (час: 14.14.05, 14.16).
Водночас, водій ОСОБА_1 відмовився їхати до медичного закладу (час 14.16.53), при цьому поліцейськими йому неодноразово роз`яснювався порядок проходження відповідного огляду, а також наслідки відмови від проходження огляду у виді складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови (час: 14.14.50, 14.17-14.18).
Також поліцейський неодноразово з`ясовував причини відмови у ОСОБА_1 , на що водій пояснював, що підстави для огляду відсутні, а його блідість шкіри пов`язана зі станом здоров`я, а саме: у нього порок серця з дитинства, наркотичні засоби він не вживав.
Згодом відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП(час:14.17.35), а також ознайомлено під підпис із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, та вручено його копію (час: 14.41). Водія також відсторонено від подальшого керування транспортним засобом (час: 14.19.05). Будь-яких зауважень ОСОБА_1 протокол не містить і такі на відео не зафіксовано.
Апеляційний суд наголошує, що ознаки наркотичного сп`яніння встановлюються шляхом візуального огляду, а їх підозра щодо перебування ОСОБА_1 у стани наркотичного сп`яніння була б спростована або підтверджена шляхом проведення огляду на стан відповідного сп`яніння у передбаченому законом порядку, що неодноразово було роз`яснено поліцейськими. Проте, водій ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився.
Отже, апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що матеріалами справи не підтверджено наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та відсутності передбачених законом підстав для направлення його на огляд для встановлення відповідного стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
При цьому,водій ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин та пояснював, що ремонтував авто, тому здійснив рух у дворі будинку, щоб перевірити справність.
Вказаний факт також підтверджено відеоматеріалами, на яких, серед іншого, видно як авто заїжджає на місце для парковки у дворі житлового будинку.
Отже, за обставинами даної справи водієві у встановленому законом порядку були повідомлені ознаки наркотичного сп`яніння, запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду, тобто, посадовими особами був дотриманий порядок складення протоколу, встановлений законом. Підстави для зворотних висновків не встановлені. 
З огляду на викладене, апеляційним судом також не приймається до уваги посилання ОСОБА_1 щодо неправомірних дій працівників поліції щодо нього, які не підтверджені належними та допустимими доказами, в той час як відеозапис події навпаки свідчить про правомірну поведінку поліцейських та належне і професійне виконання ними своїх обов`язків. При цьому будь-яких зауважень ОСОБА_1 щодо незаконності дій поліцейських на відеозаписі події не зафіксовано.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 також не скористався своїм правом на надання пояснень по суті правопорушення, будь-яких зауважень до протоколу не заносив, як і не зазначав про незаконність дій поліцейських зі складення вказаного протоколу щодо нього.
Наведене свідчить, що твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені дата, час, місце та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також зазначені ознаки наркотичного сп`яніння і засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 19.01.2026 про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца