Справа № 372/5461/25 
Провадження 2-2584/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

22 грудня 2025 року  Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Кравченка М.В.,
при секретарі Колісник К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якій зазначає, що відповідач не сплачує аліменти за рішенням суду, тому виникла заборгованість, за період з січня 2020 року по серпень 2025 року за ВП № 62367944 в загальному розмірі 475 766 грн. 85 коп., вказану суму позивачка просить стягнути на її користь з відповідача. Судові витрати просила покласти на відповідача.
22.09.2025 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання.
03.11.2025 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явились, представник позивачки просив проводити розгляд справи у їх відсутність за наявними у ній письмовими доказами. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
У свою чергу відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження, до суду не подав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Також враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.
Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
10 вересня 2006 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2409.
Від спільного шлюбу сторони мають четверо неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
16 січня 2020 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано.
На даний час діти знаходяться на повному утриманні позивачки, відповідач сім`ю не утримує, що змусило її до звернення в суд з заявою про стягнення аліментів.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі.
25 травня 2020 року винесено Судовий наказ Обухівського районного суду Київської області, відповідно якого щомісячно стягується з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Від сплати аліментів відповідач ухиляється та як наслідок в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно заборгованість за період з січня 2020 року по серпень 2025 року за ВП 62367944 з довідки-розрахунку відповідач має загальному розмірі 475 766,85 грн.
В силу ст.ст. 8.12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
У відповідності до ч. 1 ст. 3 вищевказаної Конвенції ООН, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, щодо розгляду спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, зазначено, що у вказаній статті не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, вирішуючи вказаний спір, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……..(An?1%?Qn), де: 
?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
А2 нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
Аn- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Таким чином загальний розмір пені лише за два останні роки за розрахунками складає 792 151,51 грн., що вже перевищує розмір заборгованості та свідчить про недоцільність розрахунків за весь період прострочення.
Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином борг пені, що підлягає стягненню має становити 475 766,85 грн.
Позивачка намагалася врегулювати спір в позасудовому порядку в усній формі, однак позитивних результатів це не дало. 
Таким чином, відсутність постійної належної матеріальної допомоги від відповідача по справі позбавляє позивачку можливості забезпечити оптимальні умови проживання, виховання та додаткового розвитку здібностей дітей.
Кожен батько повинен надавати належну матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття, а кожен громадянин до того ж повинен виконувати судові рішення, тому позивачка з метою стимулювання відповідача до своєчасного виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей змушена звернутися до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей.
Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому обов`язок утримувати дитину є однаковим, як у матері так і в батька, стаття 196 Сімейного кодексу України передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів.
Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів, а право дітей на отримання аліментів від батька жодним чином не захищається, діти перебувають на утриманні матері.
В Обухівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів на користь позивачки на утримання спільних дітей у розмірі 475 766 грн. 85 коп., що підтверджується відповідним розрахунком головного державного виконавця Анни Мілінчук, тож згідно даного розрахунку здійснено нарахування пені за весь період заборгованості боржника.
Однак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тож, очевидно, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дітей, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дітей, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як то передбачено у ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України.
Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис законодавства підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.
У статті 179 Сімейного кодексу України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
03 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду під час розгляду цивільної справи № 333/6020/16-ц уточнила сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, визначивши, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Таким чином сума неустойки розраховується наступним чином: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. 
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу до дня, який передує дню сплати заборгованості.
Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за несплату ним аліментів на утримання дітей, сума якої з урахування викладених вище обставин становить 475 766 грн. 85 коп. 
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).
Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 84, 180, 182, 184, 191, 194 СК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), заборгованість (пеню) за несплату аліментів в розмірі 475 766 грн. 85 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь на користь держави судовий збір в розмірі 4 757 грн. 67 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення також може бути переглянуто Обухівським районним судом Київської області у випадку подання відповідачем відповідної письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя         М.В.Кравченко