ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31513/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року (суддя Юрков Е.О.) у справі №160/31513/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати: 
податкове повідомлення-рішення від 14.01.2025 № 0022550714, яким застосовано щодо фізичної особи-підприємці ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пені в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 621 016, 36 грн.; 
податкове повідомлення-рішення від 14.01.2025 №0022650714, яким застосовано щодо фізичної особи-підприємці ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 1020 грн; 
податкову вимогу форми “Ф” №0010316-1310-0436 від 20.03.2025 про стягнення податкового боргу на суму 622 036,36 грн.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом за наслідками проведеної фактичної перевірки за результатами якої зроблено висновок про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та п.85.2 ст.85 ПК України . Суть порушень, які зазначені в акті фактичної перевірки, полягала: в проведенні розрахункових операцій без застосування РРО (п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР); без видачі розрахункового документа встановленої форми (п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР); не надання до перевірки на запит контролюючого органу документів бухгалтерського обліку (п.85.2 ст.85 ПК України). Неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивач пов`язував з необгрунтованістю висновків контролюючого органу щодо порушень вимог Закону №265/95-ВР, з огляду на використання відповідачем неналежних доказів стосовно проведених розрахункових операцій, внаслідок чого зроблено помилковий висновок про невідповідність таких розрахункових операцій (їх суми) за інформацією з РРО позивача та СОД РРО контролюючого органу. Стосовно рішення про застосування штрафних санкцій за не надання документів, позивач вказував на те, що ним до перевірки надавалися на запит 
документи, а в акті перевірки не визначено яких саме документів не було надано до перевірки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року позов задоволено.
За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов таких висновків.
Суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позиції контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, з огляду на те, що під час перевірки, з метою визначення розрахункових операцій, які проведені позивачем 22.11.2024, відповідачем безпідставно прийнято до уваги денний «Х»-звіт РРО, який формується без обнулення інформації в оперативній пам`яті реєстратора та містить інформацію про кількість виконаних транзакцій не за добу, а певний період роботи РРО. 
Суд першої інстанції зазначив, що денним звітом РРО, який відображає інформацію про розрахункові операції за добу та який автоматично (засобами електронного зв`язку) подається щодня контролюючому органу, є «Z» - звіт.
Суд першої інстанції вказав на те, що оскільки відповідачем було використано інформацію не з денного «Z» - звіту, а з «Х»-звіт реєстратора, то висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, є безпідставними.
Суд першої інстанції також дійшов висновку про необгрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій за не надання до перевірки запитуваних документів.
Суд першої інстанції встановив, що позивачем до перевірки, на запит контролюючого органу, були подані документи, а висновок контролюючого органу про ненадання запитуваних документів у повному обсязі, не підтверджено актом перевірки, в якому відсутня інформація щодо тих документів, які запитувалися, але не були надані.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач фактично посилається на обставини, які були встановлені під час перевірки та яким судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки. Відповідач наполягає на тому, що під час проведення перевірки була встановлена не відповідність розрахункових операцій, які проведенні позивачем 22.11.2024. Така невідповідність встановлена з огляду на роздрукований денний «Х»-звіт реєстратора позивача та бази даних СОД РРО. За даними СОД РРО 22.11.2024 проведено розрахункових операцій на суму 641005,22грн, а за даними денного «Х»-звіт реєстратора – 19988,86грн. Різниця у сумі 621016,36грн., за позицією відповідача, становить розрахункові операції, які не проведені через РРО, що і стало підставою для висновки про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. Також, відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необгрунтованості застосування штрафних санкцій за ненадання позивачем запитуваних документів. З цього приводу відповідач зазначає про те, що під час перевірки позивачу було надано запит про надання документів, але документи не були надані в повному обсязі, що і стало підставою для застосування штрафних санкцій. При цьому, відповідач вказує на те, що хоча в акті перевірки і не було конкретизовано яких саме документів не було надано позивачем, але суду першої інстанції надавалися з цього приводу пояснення та зазначалися документи, які були витребувані та які не були надані позивачем.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований 12.12.2003 року у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області; основний вид діяльності: роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.
У період з 22.11.2024 року по 02.12.2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до ст.20, ст.80 Податкового кодексу України, на підставі направлень №10505 від 21.11.2024 р., №10504 від 21.11.2024 р. було проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину “ДомОк” суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , за результатом якої складено акт фактичної перевірки №3832/04-36-07-14/РРО/ НОМЕР_1 від 02.12.2024 р.
Відповідно до акту перевірки, встановлено порушення:
п.п.1, 2 ст.3 Закону України №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” – 621016,36грн.;
п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України – не надання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, грунтуються на такому.
Так, в акті перевірки зазначено ФОП ОСОБА_1 має два термінали, а саме: термінал S1KZ07X2 та термінал X1KZ17X2. Відповідно Х-звіту терміналів, наданого ФОП ОСОБА_1 22.11.2024 о 14:21 встановлено продаж товарів на суму 641005,22 грн., відповідно до СОД РРО за 22.11.2024 сума продажу 19988,86 грн., різниця 621016,36 грн. не проведена через РРО.
Платником податків не надано посадовим (службовим) особам органів ДПС своєчасно всіх документів; 02.12.2024 надані оригінали документів не в повному обсязі (договори на постачання товару: на сантехнічні вироби, акрилові ванни, двері та інші) на письмову вимогу перевіряючих про надання платником податків документів від 22.12.2024 ФОП ОСОБА_1 за перевіряємий період, що є порушенням п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.
На підставі акту перевірки №3832/04-36-07-14/РРО/ НОМЕР_1 від 02.12.2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято: 
- податкове повідомлення-рішення від 14.01.2025 р. № 0022550714, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на суму 621016,36 грн., 
- податкове повідомлення-рішення від 14.01.2025 р. № 0022650714, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 1020 грн.
Також Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено податкову вимогу форми “Ф” №0010316-1310-0436 від 20.03.2025 р. з вимогою про стягнення податкового боргу у розмірі 623703,40 грн.
Вказані рішення контролюючого органу оскаржені позивачем в судовому порядку.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
У спірному випадку, стверджуючи те, що позивачем порушено п.1, 2 Закону №265/95-ВР, відповідач зазначає те, що проведеною перевіркою встановлено проведення позивачем розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі розрахункових документів встановленої форми на суму 621016,36 грн.
З огляду на таку позицію контролюючого органу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, яким чином таке порушення було встановлено відповідачем.
Так, під час проведення перевірки була встановлена не відповідність розрахункових операцій, які проведенні позивачем 22.11.2024. Така невідповідність встановлена з огляду на роздрукований денний «Х»-звіт реєстратора позивача та бази даних СОД РРО. За даними СОД РРО 22.11.2024 проведено розрахункових операцій на суму 641005,22грн, а за даними денного «Х»-звіт реєстратора – 19988,86грн. Різниця у сумі 621016,36грн., за позицією відповідача, становить розрахункові операції, які не проведені через РРО, що і стало підставою для висновки про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
Тобто, висновок контролюючого органу про порушення позивачем п.1, 2 Закону №265/95-ВР базується виключно на встановленій різниці проведених розрахункових операцій, а сама різниця визначена за результатом дослідження денного «Х»-звіту реєстратора позивача та бази даних контролюючого органу - СОД РРО.
З огляду на такі підстави для висновку контролюючого органу про порушення позивачем вимог Закону №265/95-ВР, визначальним є встановлення того, чи є денний «Х»-звіт РРО тим електронним документом, який відображає інформацію про здійсненні розрахункові операції саме за добу.
Відповідно до статті 2 Закону №265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно- касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.
Денний звіт - документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.
Отже, Закон №265/95-ВР визначає поняття «денний звіт», але не визначає того, який саме звіт реєстратора розрахункових операцій вважається денним та який відображає інформацію про розрахункові операції за добу (день, робочу зміну).
Відповідно до п. 4 Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016 № 547 суб`єкти господарювання, які використовують РРО для здійснення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також здійснення операцій з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані створювати в паперовій та/або електронній формі X- звіти, Z-звіти та інші документи, що передбачені документацією на РРО, відповідно до законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 № 199 Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій та вимог щодо забезпечення виконання фіскальних функцій програмними реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування (далі Постанова № 199) затверджено вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування.
Так, пунктом 2 Постанови № 199 передбачено наступне:
Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та внесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора;
X-звіт - денний звіт без обнулення інформації в оперативній пам`яті реєстратора;
Зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту.
Отже, і X-звіт і Z-звіт є денними звітами РРО.
В той же час, пунктами 12-13 Постанови № 199 передбачено, що формування X-звіту, звіту про реалізовані товари (надані послуги) та періодичних звітів повинно виконуватися без обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті.
В свою чергу формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності: друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам`яті; обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті; створення в електронній формі та внесення інформації Z-звіту до носія контрольної стрічки в електронній формі; друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті та дійсність фіскального звітного чека.
Отже, наведеними нормами права розмежовано поняття «Х-звіту» та «Z-звіту» і таке розмежування полягає в різних їх функціях та особливостях використання. Так, перед початком нової робочої зміни реєстратора розрахункових операцій належить сформувати Z-звіт попередньої зміни, яким слід обнулити інформацію в оперативній пам`яті реєстратора, період формування Z-звіту не може перевищувати 24 годин з моменту відкриття зміни. X-звіт - звіт про реалізовані товари (надані послуги) та періодичних звітів має виконуватися без обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті.
Наведене дає підстави для висновку про те, що фіскальний звітний чек це Z-звіт реєстратора розрахункових операцій, яким має бути закрита зміна реєстратора, під час створення якого, інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій протягом зміни заноситься до фіскальної пам`яті реєстратора розрахункових операцій або фіскального сервера контролюючого органу.
Відтак, вбачається, що основною відмінністю Х-звіту від Z-звіту є те, що перший відображає інформацію без обнулення інформації в оперативній пам`яті реєстратора, а отже надає можливість відслідкувати загальну кількість виконаних транзакцій з продажу товарів та отриманої в наслідок цього суми грошових коштів за певний період роботи реєстратора.
Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що саме фіскальний звітний чек (Z-звіт) створюється засобами ПРРО щоденно у електронній формі у разі здійснення розрахункових операцій або закриття робочої зміни та подається до фіскального сервера контролюючого органу засобами телекомунікації.
З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачем було використано інформацію не з денного «Z» - звіту, а з «Х»-звіт реєстратора, то висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, є безпідставними.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (в якому обслуговується позивачем) було надано виписку по банківському рахунку позивача з 20.11.2024 по 29.11.2024 зі змісту якої вбачається, що безпосередньо в день проведення фактичної перевірки – 22.11.2024 господарською одиницею магазином «Домок» було здійснено п`ять господарських операцій на загальну суму – 11 246 грн. (лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28-11-2025 №20.1.0.0.0/7- 251120/26561-БТ).
Крім цього, судом першої інстанції було встановлено та не спростовано відповідачем те, що за період з 07.10.2024 р. по 23.11.2024 р. (категорії: еквайринг (розрахунки картами в POS) позивачем проведено касових операцій у кількості 42, разом за кредитом на 634702,91 грн.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідачем не було доведено того, що позивачем 22.11.2024 проведено розрахункових операцій на суму 641005,22грн., з яких із використанням реєстратора розрахункових операцій лише на суму 19988,86грн. 
Щодо застосування штрафних санкцій за не надання до перевірки документів.
Відповідно до абзацу першого п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків 
Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень (пункт 121.1 статті 121 Податкового кодексу України).
У спірному випадку встановлено, що в ході перевірки позивачу була вручена письмова вимога № 1 від 22.11.2024 року, якою вимагалось надати: документи на реєстрацію СГ, ФОП, співробітника, документи на реєстрацію РРО, ППРО; договір оренди або документи щодо власності приміщення; ліцензії; договора про трудові відносини з найманими працівниками, накази на призначення, паспорті дані та коди РНОКПП працівників, або інші документи; відомості нарахування та виплати заробітної плати; реєстраційні посвідчення та довідки про опломбування РРО; книги обліку розрахункових операцій, фіскальні звітні чеки; касова книга, прибуткові та видаткові касові ордери, відомості на видачу готівки; первинні документи, щодо придбання товару (договори з постачальниками, товарно-матеріальних цінностей, накладні, акти приймання-передачі, товарно-транспортні накладні, акти на внутрішнє переміщення товару до відповідальної особи або інші; документи щодо ведення обліку товарів, ТМЦ по оприбуткуванню та вибутті: оборотно-сальдові відомості, реєстри, книги обліку або інші облікові зведені бухгалтерські документи по господарській одиниці за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, 87Б; виписки банку; договір про використання POS терміналу, договір про його обслуговування (ремонт) та інші документи, що підтверджують можливість здійснення оплати за товар (роботи, послуги) у безготівковій формі; Х звіти за період перевірки по РРО /ПРРО, по терміналу.
У свою чергу, в акті перевірки №3832/04-36-07-14/РРО/2382811535 від 02.12.2024 р. зазначено про надання ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки оригіналів документів не в повному обсязі (договори на постачання товару: на сантехнічні вироби, акрилові ванни, двері та інші) на письмову вимогу перевіряючих про надання платником податків документів від 22.12.2024 р. за перевіряємий період.
Тобто, за висновками акту перевірки позивачем були надані запитувані документи, окрім договорів на постачання товару: на сантехнічні вироби, акрилові ванни, двері та інші.
Більш детальної інформації щодо документів, які не були надані позивачем, акт перевірки не містить.
Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що у спірному випадку проводилась фактична перевірка. Предметом фактичної перевірки є дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
З урахуванням визначеного предмета фактичної перевірки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованість відповідачем того, які саме обставини в рамках фактичної перевірки мають бути підтверджені ФОП ОСОБА_1 витребуваними документами - договорами на постачання товару (на сантехнічні вироби, акрилові ванни, двері та інші), при цьому, враховуючи те, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Отже, оскільки акт перевірки не містив інформації про не надання позивачем до перевірки інших документів, окрім договорів на постачання товару (на сантехнічні вироби, акрилові ванни, двері та інші), то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій.
Щодо заявлених вимог про скасування податкової вимоги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що оскільки вимога стосується сум, які визначені оскаржуваними у цій справі податковими повідомленнями-рішеннями, то за умови визнання неправомірними та скасування цих податкових повідомлень-рішень, відсутні підстави для направлення такої вимоги позивачу.
Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, аргументи відповідача, з якими останній пов`язував незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі №160/31513/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивну частину проголошено 10.06.2026 
Повний текст постанови виготовлено 11.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров