П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року місто Київ

Справа № 753/26153/25
Провадження № 33/824/1784/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521023 від 23 листопада 2025 року, вбачається, що 22.11.2025 року о 21-20 год. на вул. Поліській, 26 в м. Києві ОСОБА_1 , в порушення п. 2.10 є) ПДР України вживала алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.11.2025 р. о 19-45 год. по вул. Ю.Литвинського, 82-а у м. Києві. Перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовилася.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 року  ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 665,60 грн.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 рокускасувати та справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що постанова суду не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції, а висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Вказує, що суд першої інстанції підійшов спрощено до розгляду справи, не встановив фактичних обставин справи, не дослідив наявні в матеріалах справи доказів.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисника адвоката Коваленко Т.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши відповідні докази та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція).
Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
У відповідності до вимог частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх ознак складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи наявний відеозапис, з якого чітко вбачається, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 повідомила, що дійсно вчинила дорожньо-транспортну пригоду на вул. Литвинського, після чого, злякавшись, залишила місце пригоди, приїхала додому за адресою: вул. Поліська, 26, поставила автомобіль та в подальшому вживала алкогольні напої. Після цього вона вирішила повернутися на місце пригоди з метою поспілкуватися з потерпілими та відшкодувати завдану шкоду.
Факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди також підтверджується поясненнями свідка, зафіксованими на відеозаписі, який повідомив, що після ДТП ОСОБА_1 прийшла до нього на день народження, де вживала алкогольні напої, а згодом вирішила повернутися на місце пригоди.
Судом апеляційної інстанції досліджено вказаний відеозапис та встановлено, що обставини, наведені судом першої інстанції, повністю відповідають змісту відеозапису, наявного в матеріалах справи. На ньому ОСОБА_1 чітко зазначила, що після вчинення ДТП вживала алкогольні напої. При цьому апеляційна скарга не містить жодних належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували обставини, зафіксовані на відеозаписі з боді-камер патрульних поліцейських.
Відповідно до частини четвертої статті 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Отже, частина четверта статті 130 КУпАП передбачає самостійну адміністративну відповідальність саме за факт вживання алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди за участю особи, яка керувала транспортним засобом. Доказів, які б спростовували встановлений судом факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після ДТП, апеляційна скарга не містить.
Також суд звертає увагу, що відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Натомість у цій справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 130 КУпАП, тобто за вживання алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди за її участю.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються належними доказами та є обґрунтованими.
Також суд зауважує, що за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими.
Клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні докази складання адміністративних матеріалів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а також відсутні докази вживання нею алкогольних напоїв після ДТП та результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, є необґрунтованим з огляду на таке.
Як убачається з постанови суду першої інстанції, 12 лютого 2026 року під час розгляду адміністративних матеріалів захисник просив суд розглянути зазначені матеріали окремо та не заперечував проти накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, оскільки в цій частині ОСОБА_1 повністю визнала свою вину та відшкодувала матеріальні збитки потерпілим особам.
Отже, доводи клопотання про відсутність відомостей щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є безпідставними, оскільки вина останньої у вчиненні вказаного правопорушення фактично не заперечувалася, а навпаки була визнана нею під час розгляду справи.
Крім того, посилання на відсутність доказів вживання алкогольних напоїв після ДТП також є необґрунтованими, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 самостійно повідомила працівникам поліції про вживання алкогольних напоїв після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Також необґрунтованим є клопотання про визнання долучених до матеріалів справи відеозаписів недопустимими та недостовірними доказами з підстав того, що вони, на думку сторони захисту, є хаотично змонтованими, фрагментарними та не відображають повного перебігу обставин справи.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у присутності двох свідків.
Як убачається з матеріалів справи, зокрема з долученого до справи відеозапису, відеофіксація здійснювалася безперервно. На відеозаписі зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 її прав та обов`язків, а також роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки та відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, апеляційний суд враховує, що відповідно до зазначеного пункту включення портативного відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що патрульними поліцейськими під час фіксування обставин адміністративного правопорушення дотримано вимоги статті 266 КУпАП. Доводи апелянта про недопустимість відеозапису як доказу не підтверджені належними даними та ґрунтуються лише на припущеннях сторони захисту.
Клопотання про визнання результатів огляду недійсними з підстав того, що нібито не було встановлено ознак алкогольного сп`яніння, також є необґрунтованим. Відсутність на відеозаписі окремої фіксації перевірки всіх ознак сп`яніння сама по собі не спростовує встановлених судом обставин, а саме того, що ОСОБА_1 після вчинення ДТП за її участю вживала алкогольні напої.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за частиною четвертою статті 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди за її участю.
Отже, доводи клопотання не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин, не свідчать про порушення поліцейськими порядку фіксації адміністративного правопорушення чи порядку огляду на стан сп`яніння, а тому не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 спростовані:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 № 521023 від 23 листопада 2025 року, вбачається, що 22.11.2025 року о 21-20 год. на вул. Поліській, 26 в м. Києві ОСОБА_1 , в порушення п. 2.10 є) ПДР України вживала алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.11.2025 р. о 19-45 год. по вул. Ю.Литвинського, 82-а у м. Києві. Перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовилася;
- відеозаписом з нагрудної камери патрульної поліції;
- направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП. 
Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Інші доводи апелянта також задоволенню не підлягають, є особистою думкою та суперечать наявним матеріалам.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав винною ОСОБА_1 , та що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать доказам, які є належними, достатніми та допустимими.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, як законну без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Стрижеус