Справа № 686/12649/26 
Провадження № 3/686/3145/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року     м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Навроцький В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно -
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, турка, жителя АДРЕСА_1 , ПП-
 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 643677 від 18.04.2026 року: «18.04.2026 року о 02 год. 23 хв. в м. Хмельницькому по вул. Подільській, 113 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «BMW 320І» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином Туреччини, проте у складеному працівниками поліціїї протоколі та матеріалах справи не зазначено жодних відомостей про те, чи ця особа володіє українською мовою, якою ведеться провадження.
Згідно зі ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.
У разі, якщо така особа не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участі перекладача. Перекладач повинен мати відповідну освіту, що дає право перекладу з іноземної мови на українську, а також попереджається про відповідальність за завідомо неправильний переклад.
Жодних відомостей про участь перекладача під час складання даного протоколу не зазначено. Відомості про те, що особа, що притягається до відповідальності, розуміє українську мову та послуги перекладача їй не потрібні, надані суду матеріали не містять.
Як вбачається з відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів поліцейських, ОСОБА_2 спілкувався з поліцейськими російською мовою, його поведінка свідчить про те, що не всі дії, які проводились з ним, він розумів, при цьому останній повторював, те що йому вказували робити працівники поліції без усвідомленого розуміння процесу.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист.
У своєму рішенні в справі «Візгірда проти Словенії» від 28.08.2018 року, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що під час встановлення потреби обвинуваченого у перекладі, питання його лінгвістичних навичок є основним, а сам факт базового володіння особою мовою провадження або третьою мовою, на яку здійснювався переклад, не означає, що особа може отримати користь від перекладу на мову, яку вона розуміє досить добре, але не достатньо для того, щоб у повному обсязі реалізувати своє право на захист, тобто у ситуації, коли особа заявляє про те, що вона не володіє мовою, якою ведеться провадження у справі, суд має належним чином перевірити її потреби в необхідності залучення перекладача, а кожен випадок відмови в залученні перекладача повинен бути належним чином обґрунтований.
Також, Європейський суд з прав людини у рішенні «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року наголошував, що в контексті права на справедливий судовий розгляд, обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права.
Таким чином, право на перекладача є однієї зі складових права на захист, а його незабезпечення, органом чи посадовою особою, яка здійснює провадження у справі є порушенням права на справедливий судовий розгляд у контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції було істотно порушено та обмежено його процесуальні права, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складання протоколу та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбачені ст. 268 КУпАП.
Враховуючи, що наявний в матеріалах адміністративної справи протокол про адміністративне правопорушення ЕПР 1 № 643677 від 18.04.2026 року є первинним і головним доказом в даній справі, складений із грубим порушенням права особи на захист, що робить його недопустимим доказом у справі, а тому відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Згідно із ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також, однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що в діях, ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі, слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ч. 1 ст. 247, ст.ст. 268, 277, 278, 283, 284 КУпАП,-
постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга на постанову подається через Хмельницький міськрайонний суд до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: