ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/903/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Ємельянової О.О. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (вул. Гоголя, буд. 10, м. Харків, 61057) 	
до 	Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (вул. Ахсарова, буд. 2, м. Харків, 61202) в особі Філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (вул. Вторчерметівська, буд. 3, м. Балаклія, Харківська обл., 64200) 	
про	стягнення 37 373,09 грн.	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" в особі Філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-009 від 01.01.2019 року а саме:
- 3% річних за період з 01.11.2024 року по 31.12.2025 року у сумі 6 562,69 грн.; 
- інфляційних втрат за період з листопада 2024 року по липень 2025 року; з жовтня 2025 року по грудень 2025 року у сумі 30 810,40 грн.
Також, до стягнення заявлені судові витрати.
Крім того, позивачем у 2 пункті прохальної частини позовної заяви, заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 23.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/903/26. Задоволено клопотання позивача викладене у 2 пункті прохальної частини позовної заяви про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено відповідачу 5-ти денний строк з дня отримання даної ухали, щодо надання заперечень щодо клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.
Як вбачається із матеріалів справи, у відповідача Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" наявний електронний кабінет у ЄСІТС, у зв`язку із чим, судом ухвалу про відкриття провадження у справі від 23.03.2026 року було направлено до його електронного кабінету, про що свідчить довідка суду про доставку електронного листа з якої вбачається, що «документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 23.03.2026 року у справі № 922/903/26 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Дочірньому підприємству "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 23.03.2026 року о(б) 16:32 год.».
Крім того, оскільки у Філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" відсутній зареєстрований електронний кабінет, судом ухвалу про відкриття провадження у справі від 23.03.2026 року було направлено на його юридичну адресу (штрих код поштового відправлення R067129214861), проте ухвалу від 23.03.2026 року було повернуто поштовим відділення на адресу суду 01.04.2026 року.
Враховуючи вищевикладене, юридичну особу відповідача Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" було повідомлено належним чином.
При цьому, щодо Філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" суд враховує, що як вбачається із інформації. що наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" код ЄДРПОУ 3447189, остання зареєстрована як відокремлений підрозділ юридичної особи Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" Код ЄДРПОУ 31941174 та має зареєстроване місцезнаходження відокремленого підрозділу - 64203, Харківська обл., Ізюмський р-н, м. Балаклія, вул. Вторчорметова, буд. 3.
Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.
Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11, 17 Правил).
Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (п. 992 Правил).
Відповідно до пунктів 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
Системний аналіз статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19).
Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 року у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Крім того, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2022 року у справі № 910/1730/22 Верховний Суд зробив висновок, що якщо судове рішення направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про прийняття певного рішення суду. Господарського процесуального кодексу України не передбачено обов`язку суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення.
Згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.
Згідно з частиною 2 статтею 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Абзац 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлює, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи.
Частинами 1, 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб визначено, що фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
Отже, інформація щодо місцезнаходження юридичної особи вноситься до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі відомостей, наданих безпосередньо цією юридичною особою, яка у разі зміни місцезнаходження зобов`язана внести відповідні зміни до ЄДРПОУ.
Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З огляду на наведене, суд зазначає, що не отримання філією судової кореспонденції є суб`єктивною поведінкою відповідача.
Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у суді, проте, відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013 року, Папазова та інші проти України від 15.03.2012 року).
Європейський суд, щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у суді.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, станом на 25.05.2026 року відповідачем відзив на позов не надано, у зв`язку із чим, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").
Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. 
Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак відповідним правом на його подання не скористався, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду надано не було.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до статті 248 Господарського процесуального України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.
Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.
Як зазначає позивач, у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України “Про ринок електричної енергії”, з 01.01.2019 року ПрАТ “Харківенергозбут” є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі — НКРЕКП) від 26.10.2018 року № 1268. ПрАТ “Харківенергозбут”, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. 
Відповідно до статті 4 Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. 
Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. 
Згідно із частиною 4 статті 63 Закону договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. 
Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. 
Також зазначає, що згідно з пунктом 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви - приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. 
Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ “Харківенергозбут” zbutenergo.kharkov.ua.
Враховуючи вищевикладене, Філія “Балаклійський райавтодор” Дочірнього підприємства “Харківський облавтодор” відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” приєдналась до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-009 від 01.01.2019 року за вказаними у заяві об`єктами, що приєднані до електричних мереж оператора системи розподілу АТ “Харківобленерго” на умовах Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів.
Порядок розрахунків за Договором № 65-009 визначається відповідно до Комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, яка є невід`ємним додатком до договору.
Згідно з пунктом 2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до пункту 5.8 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. 
Пунктами 5.9, 5.13 договору визначено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції.
Відповідно до пункту 5.10 договору, оплата рахунку постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в Комерційній пропозиції №1, яка є додатком № 3 до цього договору.
За умовами пункту 3 Комерційної пропозиції № 1, оплата електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати, визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період.
Розрахунок суми попередньої оплати здійснюється споживачем шляхом множення чинної у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію, що включає в себе ціну на постачання електричної енергії і розподіл електричної енергії на фактичний обсяг відпущеної електроенергії за відповідний попередній період. Попередня оплата здійснюється споживачем самостійно до початку найближчого наступного розрахункового періоду.
Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію за розрахунковий період здійснюється відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію в тому числі за послуги з розподілу електричної енергії.
У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.
Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду.
Відповідно до пункту 6.2 договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Пунктом 4 Комерційної пропозиції № 1 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем; Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника; в разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком; у такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення. 
За твердженнями позивача, згідно з переданими даними від АТ “Харківобленерго” відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:
- за лютий 2022 року на суму разом з ПДВ 4 447,84 грн. Відповідачем спожито 728 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 05.10.2023 року. Строк оплати рахунку - до 12.10.2023 року. Рахунок не сплачено.
19.11.2024 року відповідачем сплачено суму у розмірі 973,59 грн. за лютий 2022 року. 
- за березень 2022 року на суму разом з ПДВ 892,48 грн. Відповідачем спожито 182 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 05.10.2023 року. Строк оплати рахунку - до 12.10.2023 року. Рахунок не сплачено.
- за грудень 2022 року на суму разом з ПДВ 152 723,50 грн. Відповідачем спожито 24 358 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії за було відправлено засобами поштового зв`язку 10.01.2023 року. Строк оплати рахунку - до 17.01.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за травень 2023 року на суму разом з ПДВ 26 558,05 грн. Відповідачем спожито 4 765 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 02.06.2023 року. Строк оплати рахунку - до 09.06.2023 року. Рахунок не сплачено. 
01.12.2023 року відповідачем сплачено загальну суму 325 209,62 грн, з яких суму у розмірі 26 558,03 грн зараховано за травень 2023 року. 
- за червень 2023 року на суму разом з ПДВ 13 638,91 грн. Відповідачем спожито 2 409 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 05.07.2023 року. Строк оплати рахунку - до 12.07.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за липень 2023 року на суму разом з ПДВ 12 878,70 грн. Відповідачем спожито 2 132 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 11.08.2023 року. Строк оплати рахунку - до 18.08.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за серпень 2023 року на суму разом з ПДВ 8 419,12 грн. Відповідачем спожито 1 295 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 05.09.2023 року. Строк оплати рахунку - до 12.09.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за вересень 2023 року на суму разом з ПДВ 9 984,14 грн. Відповідачем спожито 1 370 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 05.10.2023 року. Строк оплати рахунку - до 12.10.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за жовтень 2023 року на суму разом з ПДВ 42 011,24 грн. Відповідачем спожито 5 290 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 08.11.2023 року. Строк оплати рахунку - до 15.11.2023 року.
- за листопад 2023 року на суму разом з ПДВ 61 419,35 грн. Відповідачем спожито 7 431 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 05.12.2023 року. Строк оплати рахунку - до 12.12.2023 року.
- за грудень 2023 року на суму разом з ПДВ 9 821,59 грн. Відповідачем спожито 1 255 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 04.01.2024 року. Строк оплати рахунку - до 11.01.2024 року.
- за січень 2024 року на суму разом з ПДВ 13 253,51 грн. Відповідачем спожито 1 634 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 01.02.2024 року. Строк оплати рахунку - до 08.02.2024 року.
- за лютий 2024 року на суму разом з ПДВ 5 947,24 грн. Відповідачем спожито 728 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 04.03.2024 року. Строк оплати рахунку - до 11.03.2024 року. 
- за березень 2024 року на суму разом з ПДВ 1 179,66 грн. Відповідачем спожито 153 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 02.04.2024 року. Строк оплати рахунку - до 09.04.2024 року. 
- за квітень 2024 року на суму разом з ПДВ 50,38 грн. Відповідачем спожито 8 кВт*год. Рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 02.05.2024 року. Строк оплати рахунку - до 09.05.2024 року. 
Проте, відповідачем умови договору № 65-009 щодо своєчасної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки виконано не було.
Також, позивач зазначає, що заборгованість за спожиту електричну енергію за період 02/2022 - 03/2022, 12/2022, 05/2023 - 08/2023 визнано рішенням Господарського суду Харківської області від 15.07.2024 року у справі № 922/5152/23. 
Заборгованість за спожиту електричну енергію за період 09/2023 - 04/2024 визнано рішенням Господарського суду Харківської області від 08.04.2025 року справі № 922/444/25. Вказана заборгованість наведена для пояснення нарахування 3 відсотків річних та інфляційних втрат. Вказана заборгованість наведена для пояснення нарахування 3 відсотків річних та інфляційних втрат.
Також, позивач, із посиланням на частину 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, за твердженнями позивача, факт укладення договору № 65-009 між ПрАТ “Харківенергозбут” та Філією “Балаклійський райавтодор” Дочірнього підприємства “Харківський облавтодор” відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” встановлено, зокрема, в рішеннях Господарського суду Харківської області від 15.07.2024 року у справі № 922/5152/23 та від 08.04.2025 року у справі № 922/444/25.
У зв`язку зі чим, позивачем заявлено до стягнення із відповідача заборгованість зі сплати 3% річних та індексу інфляції, яка станом на 01.01.2026 року за розрахунком позивача становить: - 6 562,69 грн. 3% річних, та 30 810,40 грн. індекс інфляції.
Враховуючи вищевикладене, предмет спору у даній справі становить вимога позивача про стягнення із відповідача інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму не здійснених та невчасно здійсненої оплати електричної енергії за договором.
Вказані обставини, стали причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.
Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та, Законом України "Про ринок електричної енергії". Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.
Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (частина 1 статті 63 вказаної Закону).
Відповідно до вимог статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Як вбачається із матеріалів справи, та не спростовано відповідачем, позивачем за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію за загальний період 
- за лютий 2022 року на суму разом з ПДВ 4 447,84 грн. Строк оплати рахунку - до 12.10.2023 року. Рахунок не сплачено.
19.11.2024 року відповідачем сплачено суму у розмірі 973,59 грн. за лютий 2022 року. 
- за березень 2022 року на суму разом з ПДВ 892,48 грн. Строк оплати рахунку - до 12.10.2023 року. Рахунок не сплачено.
- за грудень 2022 року на суму разом з ПДВ 152 723,50 грн. Строк оплати рахунку - до 17.01.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за травень 2023 року на суму разом з ПДВ 26 558,05 грн. Строк оплати рахунку - до 09.06.2023 року. Рахунок не сплачено. 
01.12.2023 року відповідачем сплачено загальну суму 325 209,62 грн, з яких суму у розмірі 26 558,03 грн зараховано за травень 2023 року. 
- за червень 2023 року на суму разом з ПДВ 13 638,91 грн. Строк оплати рахунку - до 12.07.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за липень 2023 року на суму разом з ПДВ 12 878,70 грн. Строк оплати рахунку - до 18.08.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за серпень 2023 року на суму разом з ПДВ 8 419,12 грн. Строк оплати рахунку - до 12.09.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за вересень 2023 року на суму разом з ПДВ 9 984,14 грн. Строк оплати рахунку - до 12.10.2023 року. Рахунок не сплачено. 
- за жовтень 2023 року на суму разом з ПДВ 42 011,24 грн. Строк оплати рахунку - до 15.11.2023 року.
- за листопад 2023 року на суму разом з ПДВ 61 419,35 грн. Строк оплати рахунку - до 12.12.2023 року.
- за грудень 2023 року на суму разом з ПДВ 9 821,59 грн. Строк оплати рахунку - до 11.01.2024 року.
- за січень 2024 року на суму разом з ПДВ 13 253,51 грн. Строк оплати рахунку - до 08.02.2024 року.
- за лютий 2024 року на суму разом з ПДВ 5 947,24 грн. Строк оплати рахунку - до 11.03.2024 року. 
- за березень 2024 року на суму разом з ПДВ 1 179,66 грн. Строк оплати рахунку - до 09.04.2024 року. 
- за квітень 2024 року на суму разом з ПДВ 50,38 грн. Строк оплати рахунку - до 09.05.2024 року. 
Заборгованість за спожиту електричну енергію за період 02/2022 - 03/2022, 12/2022, 05/2023 - 08/2023 стягнуто рішенням Господарського суду Харківської області від 15.07.2024 року у справі № 922/5152/23, а заборгованість за спожиту електричну енергію за період 09/2023 - 04/2024 стягнуто рішенням Господарського суду Харківської області від 08.04.2025 року справі № 922/444/25. 
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У зв`язку зі чим, позивачем заявлено до стягнення із відповідача заборгованість зі сплати 3% річних та індексу інфляції, яка станом на 01.01.2026 року за розрахунком позивача становить: - 6 562,69 грн. 3% річних за період з 01.11.2024 року по 31.12.2025 року, та 30 810,40 грн. індекс інфляції за період з листопада 2024 року по липень 2025 року; з жовтня 2025 року по грудень 2025 року.
Враховуючи вищевикладене, предмет спору у даній справі становить вимога позивача про стягнення із відповідача інфляційних втрат та 3% річних нарахованих позивачем відповідачу на суму не здійснених та невчасно здійсненої оплати електричної енергії за договором.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд враховує, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (подібний висновок викладений, зокрема, у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц).
У постанові Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 905/21/19 викладено правовий висновок про те, що при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 року № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078).
З аналізу вищевикладеного слідує, що базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, в якому здійснено платіж. 
Суд, також приймає до уваги, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця, інфляційна складова обчислюється без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця — з урахуванням цього місяця. Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується залежно від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, із застосуванням математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого сталося прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 року № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року № 62-97р].
При цьому, з наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивачем не враховано вищевикладених вимог, а саме що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, у тому числі і коли мала місце дефляція, проте позивачем заявлено вибірковий період нарахування інфляційних втрат, а саме з листопада 2024 року по липень 2025 року; з жовтня 2025 року по грудень 2025 року.
Крім того, при здійснення перевірки та розрахунку суми заявлених позовних вимог за допомого онлайн - системи "Ліга-закон", суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 лютого 2018 року у справі № 917/1622/16, а саме щодо здійснення перерахунку заявлених позовних вимог саме за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН".
Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу інфляційних втрат у розмірі 30 810,40 грн. за період з листопада 2024 року по липень 2025 року; з жовтня 2025 року по грудень 2025 року, відповідно до наданого розрахунку та здійснених оплат (які вказані позивачем у розрахунку) за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено, що такі нарахування здійснено не вірно, тобто без врахування вищевикладеного судом щодо нарахування інфляційних втрат, крім того у наданому до суду розрахунку, позивачем щодо нарахування інфляційних втрат у табличній формі, вказано що місяць, за який нарахований індекс інфляції жовтень 2024 року, про місяць, у якому нараховується індекс інфляції та початок періоду нарахування вказано з листопада 2024 року, що фактично свідчить про те, що позивачем початок нарахування здійснюються з жовтня 2024 року, тобто за місяць, який не заявлено позивачем у визначеному у позовній заяві періоду стягнення інфляційних втрат. Також, позивачем не було враховано серпень 2025 року у якому мала місце дефляція, що не відповідає вищевикладеному судом вище, а саме, що сума боргу із урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), проте позивачем вказаного дотримано не було.
У зв`язку із чим, судом здійснено власний розрахунок інфляційних втрат із урахуванням (початку та завершення) заявленого позивачем періоду стягнення (листопад 2024 року по грудень 2025 року із урахування часткових оплат вказаних позивачем у розрахунку) за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено, що до стягнення підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 25 380,64 грн.
В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 5429,76 грн. – відмовити як необґрунтовано заявлені.
Також, судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу 3% річних у розмірі 6 562,69 грн. за період з 01.11.2024 року по 31.12.2025 року за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено, що такі нарахування здійснено не вірно.
Судом здійснено власний розрахунок 3% річних відповідно до вищевказаного періоду за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено, що до стягнення підлягає сума 3 % річних у розмірі 6 558,18грн.
В частині стягнення 3 % річних у розмірі 4,51 грн. відмовити.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення із відповідача 3% річних у розмірі 6 558,18грн., інфляційних втрат у розмірі 25 380,64 грн.
В частині стягнення 3 % річних у розмірі 4,51 грн., та інфляційних втрат у розмірі 5429,76 грн. - відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 275,27 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -  

УХВАЛИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 2, ЄДРПОУ 31941174) в особі Філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Вторчерметівська, буд. 3, ЄДРПОУ 03447189) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, ЄДРПОУ 42206328, на ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 , МФО 351823) заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 65-009 від 01.01.2019 року
- 3% річних за період з 01.11.2024 року по 31.12.2025 року у розмірі 6 558,18 грн.
- інфляційних втрат за період з листопада 2024 року по грудень 2025 року у розмірі 25 380,64 грн. та судовий збір у розмірі 2 275,27 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 4,51 грн., та інфляційних втрат у розмірі 5429,76 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Реквізити сторін:
позивач: Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, ЄДРПОУ 42206328);
відповідач: Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 2, ЄДРПОУ 31941174) в особі Філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" (64200, Харківська обл., м. Балаклія, вул. Вторчерметівська, буд. 3, ЄДРПОУ 03447189).

Повне рішення складено "25" травня 2026 р. 

Суддя		О.О. Ємельянова