КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/8142/25-ц Головуючий у І інстанції Остапчук Т.В.
Провадження №22-ц/824/7356/2026  Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 травня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Борисової О.В., Голуб С.А., 
за участі секретаря Кононової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Котової Юлії Ігорівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплонерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог «ТОВ «УБК-Сервіс» про зобов`язання здійснити перерахунок нарахувань за послугу з постачання гарячої води та послугу з постачання теплової енергії,
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобов`язання здійснити перерахунок нарахувань за послугу з постачання гарячої води та послугу з постачання теплової енергії.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №270680471. 
Вважає, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі Відповідач), неправомірно та в порушення вимог чинного законодавства України та Договору нараховує Позивачу заборгованість за послугу із централізованого опалення та гарячого водопостачання. Під час набуття Позивачем права власності на Квартиру, остання перебувала і перебуває у первісному стані після передачі її від забудовника інвестору. 
Так, Квартира станом на дату звернення до суду перебуває без ремонту після будівництва багатоквартирного будинку та введення його в експлуатацію, а також не підключена до внутрішньо будинкової системи постачання гарячої води та централізованого опалення.
Окрім цього у Квартирі відсутні точки розподілу постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, а засоби (прилади) вимірювальної техніки вузлів обліку гарячої води та централізованого опалення перебувають з заводськими показниками, опломбовані, що підтверджуєтеся протоколом огляду.
Більше того, товариство з обмеженою відповідальністю "УБК-Сервіс" (код ЄДРПОУ - 35076047) здійснювало обслуговування та управління багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 по 2021 рік включно. 
Також, щороку уповноважена особа ТОВ «УБК-Сервіс» фіксувала факт не підключення квартири до точок розподілу постачання централізованого опалення та постачання гарячої води та надавала Позивачу довідки.
Також, 05.10.2021 року інженер СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» районного відділення збуту № 1, в присутності представника ТОВ «УБК-Сервіс» та Позивача провели обстеження Квартири та встановили: "В поверхневому розподільчому вузлі є видимий розрив трубопроводу опалення. На відводі подавального трубопроводу встановлений кульовий кран та опломбований пломбою С33899975. В трубопроводі ГВП (гаряче водопостачання) є видимий розрив. На відводі стояка ГВП встановлений кульовий кран, який закритий", що зафіксовано актом обстеження №21 (копія додається; оригінал знаходиться у Позивача).
Протягом усього часу Квартира Позивачем не використовувалась, в ній ніхто і ніколи не проживав і не розпочинав ремонтні роботи, тому дана квартира не опалювалася та не опалюється наразі.
Так, з 01.05.2018 відповідно до Рішення КМДА від 24.04.2018 № 517/4581 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води повинно надавати Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі Договору, який опублікований в газеті "Хрещатик" від 28.03.2018. 
Разом із тим, пропри не підключення Квартири до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води будинку, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» нараховує Позивачу плату за послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання, які фактично не надавались. 
Солом`янський районний суд м. Києва у справі № 760/30856/21 заочним Рішенням від 22.08.2022 задовольнив позов Комунального підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, 08.12.2022 за результатами перегляду заочного рішення, рішенням у справі № 760/30856/21 Солом`янський районний суд м. Києва в позові Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» відмовив. Відмовляючи в задоволенні позову, суд посилався на встановлені документами обставини, а саме: балансоутримувачем будинку підтверджується, що в опалювальних сезонах 2015-2016, 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020- 2021 квартира АДРЕСА_1 не опалювалася і не була підключена до будинкової системи опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до акту обстеження № 21 від 05 жовтня 2021 року, складеного інженером СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» районного відділення збуту № 1, відводи закриті металевими заглушками, у поверховому розподільчому щитку є видимий розрив трубопроводів опалення та трубопроводів гарячого водопостачання, наявні закриті крани, які опломбовано. В акті зазначено, що квартира знаходиться в стані ремонт після будівництва, у квартирі відсутнє сантехнічне обладнання, автономних систем опалення та гарячого водопостачання немає.
19.10.2023 СП «Енергозбут» КП «Київтеплоненрго» РВЗ№ 1 провели обстеження та демонтували заводські пломби для встановлення лічильників тепла (копія додається).
20.10.2023 ТОВ «Еталон-АСП» здійснило повірку засобу вимірювальної техніки та склали акт технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії. 
31.10.2023 встановлено пломби №С74249792 та С74249793 на лічильники (копія додається). 
Станом на 01.02.2025 Відповідачем нарахована позивачу заборгованість за послугу із централізованого опалення та гарячого водопостачання. 
При цьому, позивач із нарахованою заборгованістю не погоджується у зв`язку із фактичним не споживанням послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання. 
Так згідно рахунку-повідомлення станом на 01.10.2024 за ГВ (ГВП) та ТЕ (ЦО) при обсягу споживання 0, відповідач нараховує заборгованість у розмірі 10.76 грн та 44 729.97 грн відповідно. 
Позивач зверталась до Комунального концерну "Центр комунального сервісу" з заявами про встановлення відсутності заборгованості та корегування нарахувань за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте Позивачу не було надано письмову відповідь. Позивач вважає відмову у здійсненні корегувань неправомірною, оскільки Позивач не може відмовитись (відключитись) від даних послуг, тому що вони ніколи не підключались, і як похідна - Позивач не є споживачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка нібито надавалась Відповідачем.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернулася її представник - адвокат Котова Ю.І., яка, посилюючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання. Разом з тим, позивачкою не надано доказів щодо відключення квартири. позивачем не надано доказів передачі відповідачу показань лічильників. 
Проте до таких висновків суд першої інстанції дійшов помилково, внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи, та не дослідження наданих позивачкою доказів разом з позовною заявою.
Так, звертаючись з позовною заявою, позивачка стверджувала про те, що:- під час набуття права власності на квартиру, остання перебувала і перебуває у первісному стані після передачі її від забудовника інвестору. Станом на дату звернення до суду квартира перебуває без ремонту після будівництва багатоквартирного будинку та введення його в експлуатацію, а також не підключена до внутрішньо будинкової системи постачання гарячої води та централізованого опалення . - у квартирі відсутні точки розподілу постачання централізованого опалення та постачання гарячої води , а засоби (прилади) вимірювальної техніки вузлів обліку гарячої води та централізованого опалення перебувають з заводськими показниками, опломбовані.- послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води позивачкою не споживалися і технічно не могли бути надані відповідачем. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК-Сервіс" (код ЄДРПОУ 35076047) здійснювало обслуговування та управління багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 по 2021 рік включно. Щороку уповноважена особа ТОВ «УБК-Сервіс» фіксувала факт не підключення Квартири до точок розподілу постачання централізованого опалення та постачання гарячої води та надавала позивачці довідки про це.
Надані довідки судом першої інстанції не досліджено, а відтак такі докази підлягають дослідженню в суді апеляційної інстанції. 
05.10.2021 року інженер СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» районного відділення збуту № 1, в присутності представника ТОВ «УБК-Сервіс» та позивача провели обстеження Квартири та встановили: "В поверхневому розподільчому вузлі є видимий розрив трубопроводу опалення. На відводі подавального трубопроводу встановлений кульовий кран та опломбований пломбою С33899975. В трубопроводі ГВП (гаряче водопостачання) є видимий розрив. На відводі стояка ГВП встановлений кульовий кран, який закритий .",що зафіксовано актом обстеження №21 (копія міститься в матеріалах справи).
Наданий доказ також судом першої інстанції не досліджено, а відтак підлягає дослідженню в суді апеляційної інстанції.
Звертає увагу на обставини, встановлені у рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від у справі № 760/30856/21 яким в позові Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» відмовлено, та яке має преюдиційне значення у даній справі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - Кравець Т.П. вказує на те, що вимоги апелянта є безпідставними, а рішення ухвалене судом першої інстанції законним, обґрунтованим та підтвердженим належними доказами. 
Представник відповідача зазначає, що будинок введено в експлуатацію в 2012-2013 роках. Введення в експлуатацію є підтвердженням облаштування будинку та наявних у ній квартир інженерними мережами, в тому числі й опаленням. Введення будинку в експлуатацію, означає, що об`єкт повністю готовий до повноцінного використання. 
Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові 21.01.2020 про справі № 904/740/18, в якій зазначила, що замовник зобов`язаний передати закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок, що споруджувався із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, об`єднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації протягом ста двадцяти календарних днів з дня його прийняття в експлуатацію.
Після здачі будинку в експлуатацію всі квартири багатоквартирного будинку є підключеними до внутрішньобудинкової системи опалення. 
Квартира позивача є частиною загальнобудинкової системи опалення. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Таким чином, з моменту набуття Апелянтом права власності на квартиру АДРЕСА_1 , виник обов`язок по внесенню плати за утримання житлового приміщення і комунальних послуг. 
Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідач вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що не проживання в квартирі не є підставою для звільнення від оплати вартості послуг з централізованого опалення.
Проживання апелянта в квартирі є його правом, а оплата за житлово комунальні послуги є обов`язком споживача. Отже, обов`язок по внесенню плати за утримання житлового приміщення і комунальні послуги виникає з моменту виникнення права власності, тобто після державної реєстрації такого права. 
Положеннями п. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» зазначено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії ) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. 
Довідки видані обслуговуючою організацією, Товариством з обмеженою відповідальність «УБК-Сервіс», додані до позовної заяви в якості доказів, як і Акт обстеження № 21 від 05.10.2021, на думку представника відповідача, лише фіксують фактичний стан на момент їх складання та не підтверджують законність відключення приміщення позивача, у встановленому законодавством порядку, від мереж централізованого опалення.
У судовому засіданні представник позивача Сотнікової К.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - Кравець Т.П. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які взяли участь у судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 9)
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» (видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2022 року у справі № 760/30856/21 в задоволенні позову Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. 
Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що звертаючись з позовом до суду, КП «Київтеплоенерго» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги станом на листопад 2021 року, зокрема за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 37 783, 32 грн; за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 761, 49 грн; за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 103 690, 21 грн; за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 623, 96 грн.
Вирішуючи спір у справі № 760/30856/21, суд встановив, що довідками ТОВ «УБК-Сервіс», балансоутримувача будинку АДРЕСА_2 підтверджується, що в опалювальному сезоні 2015-2016, 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 квартира АДРЕСА_3 не опалювалася і не була підключена до будинкової системи опалення та гарячого водопостачання.
Відповідно до акту обстеження №21 від 05 жовтня 2021 року, складеного інженером СП «ЕНЕРГОЗБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» районного відділення збуту № 1, відводи закриті металевими заглушками, у поверховому розподільчому щитку є видимий розрив трубопроводів опалення та трубопроводів гарячого водопостачання, наявні закриті крани, які опломбовано.
В акті зазначено, що квартира знаходиться в стані ремонту після будівництва, у квартирі відсутнє сантехнічне обладнання, автономних систем опалення та гарячого водопостачання немає.
У справі, що переглядається апеляційним судом, також встанолвено, що 19.10.2023 СП «Енергозбут» КП «Київтеплоненрго» РВЗ№ 1 провели обстеження та демонтували заводські пломби для встановлення лічильників тепла.
20.10.2023 ТОВ «Еталон-АСП» здійснило повірку засобу вимірювальної техніки та склали акт технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії.
31.10.2023 встановлено пломби №С74249792 та С74249793 на лічильники.
Відповідачем нарахована позивачу заборгованість за послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання. Так, згідно рахунку-повідомлення станом на 01.10.2024 за ГВ (ГВП) та ТЕ (ЦО) при обсягу споживання 0,0 відповідач нараховує заборгованість у розмірі 10.76 грн та 44 729.97 грн відповідно.
Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що не погоджується із розміром нарахованої заборгованості у зв`язку із фактичним не споживанням послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Позивач також вказувала, що зверталась до Комунального концерну "Центр комунального сервісу" із заявами про встановлення відсутності заборгованості та корегування нарахувань за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте їй не було надано письмової відповіді. Вважає таку відмову у здійсненні корегувань неправомірною, оскільки позивач не може відмовитись (відключитись) від послуг, тому що вони ніколи не підключались, і як наслідок - позивач не є споживачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка нібито надавалась відповідачем.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості заявлених позовних вимог.
Колегія суддів апеляційного суду в цілому з такими висновкам погоджується.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
Приписами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 26 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, який введений в дію 01.05.2019 року (далі - Закон № 2189-VIII), а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 року № 1875.
У п. 5 ч. 3 Закону № 2189-VIII визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно із положеннями ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Виконавцем комунальної послуги відповідно до Закону № 2189-VIII є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Частиною 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг.
У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
З матеріалів справи вбачається і не заперечується стороною позивача, що будинок за адресою: АДРЕСА_4 обладнаний централізованою системою опалення. Систему централізованого опалення будинку обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, діапазон розповсюдження - всі квартири будинку, встановлений на загальному вводі будинку, тобто обліковує сумарну витрату теплової енергії на потреби централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води.
Будинковий засіб обліку враховує всі періоди ненадання або надання не в повному обсязі послуги з централізованого опалення, у зв`язку з чим нарахування плати за вказані послуги з 01.05.2018 по 01.11.2021 здійснювалося на підставі п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення№ 630, якими передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової пропорційно опалювальній площі квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Та відповідно до п. 11 Правил № 630 в частині нарахувань за централізоване постачання гарячої води.
Крім того, власники квартир, як співвласники місць загального користування (МЗК) повинні братиучасть у витратах на утримання будинку пропорційно опалювальної площі житла.
Відповідно до пункту 28 Правил №630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відтак, пункт 28 Правил є спеціальною нормою, яка регулює порядок розрахунку споживачами, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, за послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку.
З 01.11.2021 розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 (Методика № 315).
Згідно з положеннями Методики № 315 власники приміщень в будинку окрім обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії мають сплачувати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання. Обсяги теплової енергії, витрачені на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення входять до обсягутеплової енергії, спожитої згідно з показниками будинкового засобу обліку теплової енергії.
Нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення, а й трубопроводів та арматури. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. 
Квартира Позивачки є частиною загальнобудинкової системи опалення.
Твердження Позивача, про те, що вона не проживає в даній квартирі та квартира знаходиться в стані ремонту після забудовника, не може братися до уваги, оскільки це не виключає обов`язку власника квартири сплачувати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання.
Будинок введено в експлуатацію. Введення в експлуатацію є підтвердженням облаштування будинку та наявних у ній квартир інженерними мережами, в тому числі й опаленням.
Таким чином, з моменту введення будинку в експлуатацію тепло постачалося до квартири позивачки, тобто квартира є підключеною до централізованої системи опалення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг, отже вказана норма не стосується послуги постачання теплової енергії, за яку у позивача обліковується заборгованість.
Відповідно до роз`яснень Мінжитлокомунгоспу «Щодо сплати за житлово-комунальні послуг» за період відсутності споживачів у квартирі» (Лист Мінжитлокомунгоспу України від 04.03.2009 № 8/14-2144), не проживання у квартирі не є підставою для звільнення від оплати вартості послуги з ЦО. 
Пунктом 2 Правил № 630 визначено, що централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. 
Таким чином, виконавець послуги з централізованого опалення несе витрати по забезпеченню нормативної температури повітря у приміщенні незалежно від факту проживання у квартирі споживачів.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання.
Разом з тим, позивачкою не надано доказів щодо відключення квартири.
Позивачем не надано доказів, що останні передавав відповідачу показання лічильників. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. 
Не погоджуючись із розміром нарахованої відповідачем заборгованості за послуги централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, позивачка не надала суду доказів на підтвердження неправильності проведених відповідачем нарахувань.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Котової Юлії Ігорівни залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 1 червня 2026 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : О.В. Борисова

С.А. Голуб