ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.04.2026	Справа № 916/921/21	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ханбер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС-К", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Приватного підприємства "Сат-Тек", про стягнення 471 933,00 грн та розірвання договору; за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС-К" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ханбер" про стягнення 87 272,21 грн,

за участю представників:
ТОВ "Ханбер": Згоди О.О.;
ТОВ "СВС-К": Пашніної А.В.;
третьої особи: не з`явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ханбер" (далі - ТОВ "Ханбер") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС-К" (далі - ТОВ "СВС-К") про стягнення 471 933,00 грн та розірвання договору поставки від 17 жовтня 2019 року № СД17102019 на підставі частини 2 статті 651, частини 2 статті 678 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "СВС-К" покладеного на нього обов`язку за вказаним правочином у частині поставки ТОВ "Ханбер" якісного товару (обладнання).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 8 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31 травня 2021 року, матеріали позовної заяви ТОВ "Ханбер" передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
За результатами проведеного автоматизованого розподілу дана заява передана на розгляд судді Господарського суду міста Києва Павленку Є.В.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 червня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Ханбер" від 5 квітня 2021 року про вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою суду від 29 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.
У липні 2021 року до суду від ТОВ "Ханбер" надійшли документи для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі № 916/921/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16 вересня 2021 року. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Приватне підприємство "Сат-Тек" (далі - Підприємство).
До призначеної дати підготовчого засідання від ТОВ "СВС-К" надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ "Ханбер" про стягнення 87 272,21 грн, з яких: 52 437,00 грн - основна заборгованість, 9 837,60 грн - інфляційні втрати, 22 375,76 грн - пеня, 2 621,85 грн - штраф.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Ханбер" покладеного на нього обов`язку за оспорюваним правочином у частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2021 року зустрічну позовну заяву ТОВ "СВС-К" залишено без руху, встановлено строк і спосіб усунення виявлених недоліків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 вересня 2021 року було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21 жовтня 2021 року.
20 вересня 2021 року через загальний відділ канцелярії суду від ТОВ "СВС-К" надійшли документи для усунення недоліків зустрічної позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 вересня 2021 року прийнято зустрічний позов ТОВ "СВС-К", вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 
19 жовтня 2021 року від ТОВ "Ханбер" надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.
21 жовтня 2021 року на електронну пошту суду від третьої особи надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання та надання часу для підготовки письмових пояснень.
Цього ж дня від ТОВ "СВС-К" надійшло клопотання про призначення в справі судової експертизи.
21 жовтня 2021 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 4 листопада 2021 року.
1 листопада 2021 року від ТОВ "Ханбер" також надійшло клопотання про призначення в справі судової експертизи.
4 листопада 2021 року від ТОВ "Ханбер" надійшло клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 4 листопада 2021 року в справі № 916/921/21 призначено судову експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" (61177, місто Харків, вулиця Золочівська, будинок 8А) (далі - Інститут). Провадження у справі зупинено.
Вказаною ухвалою суду на вирішення судового експерта було поставлено наступні питання:
- чи відповідає ліфтове обладнання, а саме: ліфт пасажирський без машинного відділення 320 кг, 2 зупинки, MRL CEO-1500 CEO Asansor Muhendislik Elektronik San. Ve Tic. Ltd. Sti Turkiye (реєстраційний номер ліфта 2020531) встановленим державним стандартам та іншим нормативно-технічним вимогам, що діють в Україні для даного виду обладнання?
- чи відповідає ліфтове обладнання, а саме: ліфт пасажирський без машинного відділення 320 кг, 2 зупинки, MRL CEO-1500 CEO Asansor Muhendislik Elektronik San. Ve Tic. Ltd. Sti Turkiye (реєстраційний номер ліфта 2020531), поставлене Товариством з обмеженою відповідальністю "СВС-К" Товариству з обмеженою відповідальністю "Ханбер" за договором поставки від 17 жовтня 2019 року № СД17102019, технічним характеристикам, зазначеним у технічній, дозвільній документації та документах про відповідність цього обладнання?
- чи відповідає ліфтове обладнання, а саме: ліфт пасажирський без машинного відділення 320 кг, 2 зупинки, MRL CEO-1500 CEO Asansor Muhendislik Elektronik San. Ve Tic. Ltd. Sti Turkiye (реєстраційний номер ліфта 2020531), поставлене Товариством з обмеженою відповідальністю "СВС-К" Товариству з обмеженою відповідальністю "Ханбер", умовам договору поставки від 17 жовтня 2019 року № СД17102019, креслень, специфікацій та інших додатків до цього договору?
У випадку наявності відхилень параметрів зазначеного ліфтового обладнання від вимог договору поставки від 17 жовтня 2019 року № СД17102019, креслень, специфікацій та інших додатків до цього договору, чи могло це призвести до неможливості монтажу такого обладнання та його подальшої експлуатації?
- чи відповідає ліфтове обладнання, а саме: ліфт пасажирський без машинного відділення 320 кг, 2 зупинки, MRL CEO-1500 CEO Asansor Muhendislik Elektronik San. Ve Tic. Ltd. Sti Turkiye (реєстраційний номер ліфта 2020531) шахті ліфта, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, будинок 8А?
- чи містить ліфтове обладнання, а саме: ліфт пасажирський без машинного відділення 320 кг, 2 зупинки, MRL CEO-1500 CEO Asansor Muhendislik Elektronik San. Ve Tic. Ltd. Sti Turkiye (реєстраційний номер ліфта 2020531), що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, будинок 8А, ознаки проведення робіт з його монтажу та експлуатації?
- чи можлива подальша експлуатація ліфтового обладнання, а саме ліфта пасажирського без машинного відділення 320 кг, 2 зупинки, MRL CEO-1500 CEO Asansor Muhendislik Elektronik San. Ve Tic. Ltd. Sti Turkiye (реєстраційний номер ліфта 2020531)?
Якщо ні, то чим спричинена неможливість такої експлуатації? При наданні відповіді на це питання зазначити, чи спричинена неможливість експлуатації вказаного обладнання діями/бездіяльністю певних осіб (зазначити, яких саме) або невиконанням нормативно-технічних вимог, що діють в Україні для даного виду обладнання (зазначити, яких саме).
- у випадку неможливості такої експлуатації, невиконання яких вимог нормативно- технічних актів/документації перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням досліджуваної події?
- дії (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням досліджуваної події?
Цією ж ухвалою було попереджено експерта, який безпосередньо проводитиме судову експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
На виконання ухвали суду від 4 листопада 2021 року матеріали справи № 916/921/21 супровідним листом від 22 листопада 2021 року № 916/921/21/9025/2021 були направлені до Інституту.
28 грудня 2021 року до суду повернулися матеріали справи № 916/921/21 разом з клопотанням експерта про надання додаткових вихідних даних, необхідних для проведення судової інженерно-технічної експертизи технічного стану ліфтів від 14 грудня 2021 року № 34399 та рахунком вартості робіт по проведенню експертизи. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 січня 2022 року поновлено провадження у справі № 916/921/21 для розгляду вищевказаного клопотання судового експерта. Цією ж ухвалою клопотання судового експерта Назарова С.І. від 14 грудня 2021 року задоволено та зобов`язано учасників справи: забезпечити обстеження досліджуваного ліфта, що встановлений за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, будинок 8А; під час експертного огляду забезпечити присутність фахівців, які проводили монтажні роботи ліфтового обладнання, що встановлено за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, будинок 8А; погодити конкретну дату експертного огляду з експертом Інституту. Провадження у справі зупинено.
У зв`язку з цим матеріали справи супровідним листом від 18 січня 2022 року № 916/921/21/400/2022 були повторно направлені до Інституту.
20 лютого 2023 року матеріали справи № 916/921/21 повернулися до суду супровідним листом Інституту від 13 лютого 2024 року № 34399 разом з повідомленням судового експерта Назарова С.І. про неможливість надання висновку судової інженерно-технічної експертизи з технічного стану ліфтів № 34399 від 12 лютого 2024 року (далі - повідомлення) та актом здачі-приймання вищевказаного повідомлення (у 2-х примірниках). У повідомленні вищевказаний судовий експерт зазначив, що неможливість надання висновку за результатами проведення судової експертизи зумовлена виключно тим, що станом на 12 лютого 2024 року направлене ним на адресу Господарського суду міста Києва клопотання від 14 лютого 2021 року про забезпечення натурного огляду досліджуваного ліфта за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, будинок 8А, - задоволено судом не було.
Оскільки вказані твердження судового експерта суперечили наявним у матеріалах справи документам, з огляду на те, що клопотання експерта від 14 грудня 2021 року було задоволено ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 січня 2022 року і останньою було зобов`язано учасників справи забезпечити обстеження досліджуваного ліфта, що встановлений за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, будинок 8А, а також вжити інших заходів, необхідних для проведення експертизи у даній справі, матеріали справи № 916/921/21 листом суду від 22 лютого 2024 року № 916/921/21 були повторно направлені до Інституту. Цим же листом суд просив керівника Інституту повідомити про обставини, які зумовили направлення вищевказаного повідомлення судового експерта про неможливість надання відповідного висновку. 
25 березня 2024 року на адресу суду від заступника директора з експертної роботи Інституту надійшов лист від 14 березня 2024 року № 1256/16/578-16-24-12/24, у якому останній повідомив про відсутність жодних повідомлень (або звернень) від сторін справи щодо організації проведення обстеження об`єкта дослідження, що унеможливлює проведення відповідного експертного дослідження.
12 квітня 2024 року через загальний відділ канцелярії суду від ТОВ "СВС-К" надійшли письмові пояснення по справі від 9 квітня 2024 року № вих. 0904, у яких останнє повідомило, що відповідач не має доступу до об`єкта дослідження, оскільки останній перебуває у розпорядженні позивача. У свою чергу, ТОВ "СВС-К" готове сприяти проведенню експертизи по справі, у тому числі погодити запропоновану ТОВ "Ханбер" та/або експертом дату та, за необхідності, забезпечити присутність свого представника, а також, після погодження такої дати, сприяти забезпеченню присутності фахівців, які проводили монтажні роботи ліфтового обладнання під час експертного дослідження.
9 січня 2025 року до суду повернулися матеріали справи № 916/921/21 разом з клопотанням експерта від 3 січня 2025 року про надання додаткових вихідних даних, необхідних для проведення судової інженерно-технічної експертизи технічного стану ліфтів № 1726.
Ухвалою суду від 13 січня 2025 року поновлено провадження у справі № 916/921/21 для розгляду клопотання судового експерта від 3 січня 2025 року, вказане клопотання задоволено та зобов`язано учасників справи протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали: організувати проведення натурного огляду об`єкта експертного дослідження за місцем його перебування, інструментальне і технічне забезпечення (у разі необхідності); забезпечити доставку експерта до місця проведення досліджень і належні умови роботи експерта; забезпечити наявність кваліфікованого персоналу для технічного забезпечення проведення натурного огляду, а також погодити конкретну дату експертного огляду з експертом Інституту. Цією ж ухвалою суду було погоджено термін проведення експертизи у строк понад 90 днів та зупинено провадження у справі.
15 січня 2025 року через систему "Електронний суд" від ТОВ "СВС-К" надійшли письмові пояснення щодо вказаного клопотання експерта.
Супровідним листом від 20 січня 2025 року № 916/921/21/247/25 матеріали справи № 916/921/21 були направлені до Інституту.
2 грудня 2025 року до суду повернулися матеріали справи № 916/921/21 разом з висновком експерта від 26 листопада 2025 року № 1726 за результатами проведення призначеної у даній справі експертизи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 8 грудня 2025 року поновлено провадження у справі № 916/921/21 та призначено підготовче засідання на 15 січня 2026 року.
13 січня 2026 року через систему "Електронний суд" від ТОВ "СВС-К" надійшли письмові пояснення щодо висновку експерта від 26 листопада 2025 року № 1726, у яких останній зазначив про те, що експерт не здійснював виїзду на об`єкт, не проводив особистого огляду спірного ліфта, не виконував замірів, випробувань та інших дій, необхідних для встановлення фактичних характеристик об`єкта дослідження, оскільки йому не було забезпечено доступ до спірного обладнання. Експерт обмежився вивченням документів, що свідчить про проведення суто документального дослідження. У зв`язку з цим ТОВ "СВС-К" просило суд не покладати в основу рішення в даній справі вказаний висновок експерта. Також ТОВ "СВС-К" зазначило, що воно не має доступу до спірного ліфта й не могло забезпечити доступ до нього експертом. Разом із вказаними поясненнями ТОВ "СВС-К" подало клопотання від 12 січня 2026 року про участь його представника в засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 січня 2026 року вказане клопотання ТОВ "СВС-К" від 12 січня 2026 року про участь його представника в засіданні, призначеному на 15 січня 2026 року, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів у справі № 916/921/21 залишено без розгляду. В іншій частині клопотання ТОВ "СВС-К" задоволено.
14 січня 2026 року через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Ханбер" надійшло клопотання від вказаної дати про відкладення засідання.
Оскільки сторони явку своїх уповноважених представників у призначене підготовче засідання не забезпечили, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 січня 2026 року підготовче засідання було відкладено на 5 лютого 2026 року.
29 січня 2026 року через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Ханбер" надійшла заява від 28 січня 2026 року про його участь у засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку ухвалою суду від 29 січня 2026 року задоволено.
У підготовчому засіданні 5 лютого 2026 року суд постановив протокольну ухвалу про відкладення засідання на 19 лютого 2026 року.
19 лютого 2026 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від ТОВ "Ханбер" надійшли: клопотання від 18 лютого 2026 року про призначення повторної судової експертизи; додаткові пояснення по справі від цієї ж дати, у яких вказаний учасник справи зазначив, що він не зміг забезпечити доступу експерта до об`єкта дослідження у зв`язку з тим, що відповідною ухвалою суду не було визначено конкретного заходу, який повинен був вжити кожен учасник справи для забезпечення безпосереднього огляду експертом спірного ліфта. При цьому, на думку ТОВ "Ханбер", наявний у матеріалах справи висновок експерта фактично підтверджує невідповідність поставленого ТОВ "СВС-К" обладнання (ліфта) вимогам чинного законодавства.
У призначене підготовче засідання сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили.
Враховуючи вказане, а також те, що 19 лютого 2026 року під час розгляду справи № 916/921/21 стався технічний збій в роботі підсистеми відеконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua/), що унеможливило забезпечення участі представників сторін у призначеному засіданні в режимі відеоконференції (що підтверджено відповідним актом від 19 лютого 2026 року, копія якого міститься в матеріалах справи), ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 лютого 2026 року підготовче засідання було відкладено на 5 березня 2026 року.
У підготовчому засіданні 5 березня 2026 року суд постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотання ТОВ "Ханбер" від 18 лютого 2026 року про призначення повторної судової експертизи; про відмову в задоволенні усного клопотання представника ТОВ "Ханбер" про відкладення засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 5 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті на 2 квітня 2026 року.
31 березня 2026 року через систему "Електронний суд" від ТОВ "Ханбер" надійшло клопотання від цієї ж дати про призначення судової експертизи в справі та поновлення процесуального строку на його подання.
2 квітня 2026 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Ханбер" надійшла заява від 1 квітня 2026 року про відкладення засідання.
У судовому засіданні цього ж дня суд постановив протокольні ухвали: про поновлення ТОВ "Ханбер" процесуального строку на подання до суду клопотання про призначення судової експертизи по справі; про відмову в задоволенні клопотання ТОВ "Ханбер" від 31 березня 2026 року про призначення судової експертизи по справі; про відкладення засідання на 23 квітня 2026 року.
23 квітня 2026 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від ТОВ "Ханбер" надійшла заява від 22 квітня 2026 року про подання доказів на підтвердження понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи у встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строк.
У судовому засіданні 23 квітня 2026 року представник ТОВ "Ханбер" підтримав первісні позовні вимоги та заперечив проти зустрічного позову ТОВ "СВС-К". Представник ТОВ "СВС-К" проти задоволення позову ТОВ "Ханбер" повністю заперечував та просив задовольнити зустрічні позовні вимоги.
Третя особа про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та в установленому законом порядку, однак явку свого повноважного представника у призначені засідання не забезпечила, письмових пояснень по суті на адресу суду від зазначеної особи не надходило.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ "Ханбер" та ТОВ "СВС-К", об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2019 року між ТОВ "Ханбер" і ТОВ "СВС-К" було укладено договір поставки № СД17102019, за умовами якого останнє зобов`язалось у встановлений строк передати товар (обладнання) у власність покупця, а ТОВ "Ханбер" - оплатити й прийняти зазначене обладнання в асортименті, у кількості та за ціною, вказані в специфікації № 1, яка є невід?ємною частиною даної угоди.
Цей договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.
Відповідно до пункту 1.2. вказаного правочину поставка обладнання здійснюється на умовах DDP згідно з правилами "Інкотермс 2010". Місце поставки: місто Одеса, вулиця Морська будинок 8А.
За умовами пунктів 2.1.-2.7. договору ціни на товар є договірними та вказуються з урахуванням ПДВ у специфікаціях і в рахунках на оплату. Загальна сума договору складає суму, рівну вартості товару, поставленого згідно додатків (специфікацій), підписаних сторонами. Покупець здійснює оплату на підставі рахунків-фактур. Сторони погодились, що загальна сума договору на дату його підписання складає 524 370,00 грн з ПДВ відповідно до загальної вартості обладнання, зазначеної у специфікації. Оплата ціни договору здійснюється в безготівковому порядку на підставі виставлених постачальником рахунків шляхом перерахування грошових коштів у національній грошовій одиниці України на поточний рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі, з урахуванням ПДВ. Днем оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює повну оплату ціни договору в такому порядку: авансовий платіж у розмірі 30 % (157 311,00 з ПДВ) - протягом 2-х робочих днів з дати підписання цього правочину; авансовий платіж у розмірі 60 % (314 622,00 грн з ПДВ) - протягом 2-х робочих днів з дати повідомлення про готовність обладнання до відвантаження з заводу; платіж у розмірі 10 % (52 437,00 грн з ПДВ) - протягом двох робочих днів з дати закінчення монтажу ліфта, але не пізніше 12 грудня 2019 року.
Передача обладнання у власність покупця здійснюється у погоджену сторонами дату поставки за адресою за вищевказаним місцем поставки. Прийняття-передача обладнання оформлюється шляхом підписання покупцем накладної на відвантаження з зазначенням у такій накладній: асортименту, кількості, одиниці виміру, ціни та загальної суми обладнання, переданого у власність покупця, а також прізвище особи, уповноваженої покупцем прийняти обладнання. Право власності на обладнання переходить до покупця в момент підписання ним накладної на відвантаження. У день поставки обладнання покупець зобов`язаний його прийняти та забезпечити: належне оформлення товаросупровідних документів у порядку та в строки, передбачені договором і вимогами законодавства України, у тому числі: своєчасне надання (передача) документів на право отримання обладнання від імені покупця; здійснення відтиску відповідних печаток та штампів покупця на товаросупровідних документах про приймання обладнання); безперешкодний проїзд транспортного засобу з товаром до місця поставки (пункту розвантаження); розвантаження обладнання та його складування (зберігання) (пункти 3.1., 3.4.-3.7. договору).
Пунктами 3.12.-3.14. вказаного правочину передбачено, що приймання-передача обладнання за кількістю та якістю здійснюється відповідно до фактичної кількості вантажних місць, зазначених у товаросупровідних документах на обладнання. Відмова покупця від приймання обладнання (його частини) не допускається. У випадку, якщо покупець вчасно не прийняв обладнання в строк, передбачений пунктом 3.7. договору, або постачальник не мав можливості передати обладнання з причини неповної/несвоєчасної оплати обладнання в строки й в порядку, передбачених пунктом 2.7. договору, або через невиконання покупцем підпунктів 3.7.1.-3.7.2. договору, покупець зобов?язаний відшкодувати постачальнику всі витрати й збитки, понесені останнім на підставі відповідного рахунку протягом 5-ти банківських днів від дати його виставлення постачальником. У цьому випадку сторони повинні погоджувати нові строки поставки обладнання.
Відповідно до пунктів 4.1.-4.2. договору якість обладнання має відповідати вимогам, встановленим державними стандартами та технічними умовами, що діють в Україні для даного виду обладнання. Покупець приймає обладнання за якістю та комплектністю згідно з специфікацією № 1 і технічною документацією на обладнання. У разі виявлення при прийомці дефектів якості або некомплектності обладнання, сторони складають дефектний акт, згідно якого постачальник у визначені в такому акті строки та за власний кошт повинен поставити відсутні комплектуючі частини та/або усунути виявлені дефекти. 
За умовами пунктів 4.4., 4.5. вказаного правочину постачальник надає безкоштовну гарантію протягом 12-ти місяців з дати отримання обладнання покупцем і гарантує нормальну роботу обладнання впродовж цього строку, за умов експлуатації обладнання за призначенням згідно його технічних характеристик та вчасного проведення регламентного технічного обслуговування. У випадку невиконання покупцем умов цього правочину щодо оплати товару, експлуатації обладнання за призначенням згідно його технічних характеристик та вчасного проведення регламентного технічного обслуговування обладнання, гарантія на таке обладнання не надається та/або гарантійні зобов`язання постачальника припиняються. Якщо експлуатоване належним чином обладнання прийде в несправність протягом гарантійного строку або виявиться таким, що не відповідає умовам цього договору через приховані дефекти з вини виробника, покупець письмово сповіщає постачальника належним чином заповненою рекламацією, якою повідомляє останнього про відповідні несправності. До цієї рекламації покупець додає копію видаткової накладної, за якої отримано обладнання, сертифікат якості (відповідності), за яким отримано обладнання та інші супровідні документи на обладнання. Постачальник протягом 30-ти календарних днів з дати одержання цього повідомлення, якщо відповідна рекламація підлягає задоволенню, зобов`язаний за власний рахунок організувати ремонт комплектуючих для повного усунення дефектів обладнання. Будь-які претензії щодо несправностей (дефектів, браку, некомплекту) придбаного за цим правочином обладнання направляються постачальнику лише в письмовій формі.
Відповідно до пунктів 4.9., 4.10. та 4.12. договору постачальник не відповідає за дефекти (недоліки) поставленого обладнання та його окремих деталей, які виникли внаслідок: порушення правил експлуатації обладнання; порушення вимог зберігання обладнання; ремонту, модифікації або налагодження обладнання, у тому числі його окремих деталей, які проведені покупцем/власником/балансоутримувачем або будь-якою іншою особою без попередньої письмової згоди постачальника. Постачальник не несе гарантійних зобов`язань щодо обладнання у випадку: порушення або недотримання покупцем вимог пункту 5.2. цієї угоди.
Постачальник зобов`язаний: за умови своєчасного здійснення оплат покупцем і погодження сторонами технічного завдання до договору, передати обладнання покупцеві впродовж 47-ми календарних днів від дати здійснення останнім авансового платежу та отримання постачальником технічного завдання (додаток № 2 до договору); протягом 2-х робочих днів направити технічне завдання на адресу заводу-виготовлювача обладнання для погодження (пункт 5.1. договору).
За пунктом 5.2. вказаного правочину покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату ціни договору відповідно до його умов; прийняти в установленому порядку поставлене обладнання; у випадку неможливості (відмови) прийняти обладнання протягом 5-ти робочих днів, надіслати на адресу постачальника письмове повідомлення з обґрунтуванням відмови та зазначенням дати приймання обладнання (покупець у будь-якому випадку зобов`язується прийняти обладнання в додатково погоджені сторонами нові строки); у порядку й строки, передбачені вимогами чинного законодавства, за власний рахунок: отримати сертифікат щодо прийняття в експлуатацію обладнання відповідної форми; зареєструвати декларацію про готовність обладнання до експлуатації в органі Держпраці України; здійснити реєстрацію обладнання в органі Держпраці України; отримати дозвіл на експлуатацію обладнання в органі Держпраці України; допускати до монтажу, сервісного, технічного обслуговування та ремонту обладнання виключно осіб, що мають необхідні документи дозвільного характеру, які надають право здійснювати відповідну господарську діяльність щодо обладнання.
У випадку неналежного виконання чи невиконання покупцем зобов`язань щодо порядку проведення розрахунків, постачальник має право вимагати від покупця сплатити пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості. Пеня нараховується за весь період прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання грошових зобов`язань, передбачених цим правочином. У разі порушення покупцем строків оплати ціни договору більше ніж на 5 календарних днів, постачальник має право вимагати від покупця сплатити на користь постачальника штраф у розмірі 5% від суми заборгованості (пункти 6.2., 6.3. договору).
Відповідно до пункту 6.7. вказаного правочину, у разі відмови покупця від прийняття обладнання (або його частини), авансові платежі за обладнання підлягають безпосередньому зарахуванню постачальнику в якості відшкодування витрат по зберіганню обладнання, його утилізації, транспортування до місця поставки й інших витрат постачальника, пов`язаних з виконанням зобов`язань з поставки обладнання.
За умовами пунктів 9.2., 9.3. договору його одностороннє дострокове розірвання будь-якою стороною без письмового мотивованого повідомлення іншої сторони, що відправляється не пізніше, ніж за 20 календарних днів до передбачуваної дати розірвання, - не допускається, крім випадків, прямо передбачених цим правочином. Одностороннє дострокове розірвання договору може мати місце лише у випадку: припинення однієї із сторін як юридичної особи або тривалої (понад 1 календарний місяць) дії обставин форс-мажору, що перешкоджають виконанню цього договору, у випадках, передбачених чинним законодавством України. У випадку дострокового розірвання договору сторони в двотижневий строк (якщо не погоджений інший строк) складають і підписують акт звірки взаєморозрахунків, здійснюють розгляд претензій, укладають додаткову угоду про дострокове розірвання (припинення) договору, відповідно до якої здійснюються остаточні взаєморозрахунки сторін. У випадку дострокового розірвання цього договору, сторони зобов`язані здійснити повні взаєморозрахунки протягом 5-ти банківських днів з дня підписання додаткової угоди. У будь-якому випадку дострокового припинення даного договору вартість обладнання підлягає повній оплаті збоку покупця.
Відповідно до пункту 10.4. договору повідомлення, запити, пропозиції, листи й претензії мають силу за умови здійснення їх доставки кур?єром або відправлення рекомендованого листа з повідомленням про підтвердження його одержання (вручення).
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками й діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 9.1. вказаного правочину).
Відповідно до пункту 10.3. договору його невід`ємними додатками є: специфікація, технічна специфікація та технічне завдання (установчі креслення обладнання, виконані заводом-виробником).
Судом встановлено, що в специфікації № 1 (додаток № 1 до договору поставки) сторони погодили найменування, модель, кількість і вартість обладнання, а саме: ліфт з електричним керуванням, пасажирський без машинного відділення 320 кг, 2 зупинки, MRL CEO-1500 CEO Asansor Muhendislik Elektronik San. Ve Tic. Ltd. Sti Turkiye, загальною вартістю 524 370,00 грн з ПДВ. 
У технічній специфікації ліфтів L1(додаток № 2 до договору) сторони погодили основні дані ліфта, його окремих частин і деталей.
У матеріалах справи також наявні установчі креслення обладнання, виконані заводом-виробником, які були долучені ТОВ "СВС-К" до його зустрічного позову.
Судом також встановлено, що на виконання умов вказаного правочину ТОВ "Ханбер" перерахувало на рахунок ТОВ "СВС-К" обумовлені авансові платежі на загальну суму 471 933,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: від 31 жовтня 2019 року № 1289 на суму 157 311,00 грн, від 6 квітня 2020 року № 2352 на суму 314 622,00 грн.
Як зазначало ТОВ "Ханбер" у своєму позові, спірне обладнання було поставлене ТОВ "СВС-К" у квітні 2020 року. При первісному огляді повноважними представниками ТОВ "Ханбер" було здійснено перевірку товару щодо його кількості, а видаткові накладні та/або інші документи щодо приймання обладнання не підписувались. Крім того, ТОВ "СВС-К" не надало будь-якої документації на поставлене обладнання з метою його ідентифікації, що унеможливило перевірку його відповідності умовам договору. Представниками сторін було узгоджено, що оформлення документації та розрахунки за договором будуть здійснені після завершення монтажу та запуску обладнання в роботу.
ТОВ "СВС-К" у зустрічному позові підтвердило факт поставки спірного обладнання. Цей факт не заперечувався представниками сторін у судовому засіданні.
З матеріалів справи також вбачається, що 1 квітня 2020 року між ТОВ "Ханбер" і Підприємством було укладено договір № 01/04/20, за умовами якого останнє зобов`язалось за завданням і фінансуванням замовника виконати роботи з монтажу та пусконалагодження ліфтового обладнання, поставленого за договором поставки від 17 жовтня 2019 року № СД17102019, на об`єкті монтажу замовника за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, 8а.
Вказаний правочин підписаний повноважними представниками зазначених юридичних осіб і скріплений їх печатками.
Відповідно до пунктів 1.3., 1.4. договору № 01/04/20 ліфтове обладнання являє собою один пасажирський ліфт з характеристиками, зазначеними в договорі поставки № CД17102019. Роботи за договором складаються з монтажних робіт, пусконалагоджувальних робіт, робіт з організації вимірів опору, робіт з організації первинного технічного огляду. Реєстрація/постанова на облік і отримання дозволу на експлуатацію ліфта виконується у межах компетенції виконавця.
За умовами пунктів 3.2., 3.3. договору № 01/04/20 не пізніше ніж за 3 дні до початку робіт замовник зобов`язаний запросити представника виконавця на об`єкт монтажу для перевірки готовності будівельної частини під монтаж ліфтів згідно ДСТУ 36.1-001-97 та ДИСТ 7310:2013. За наявності зауважень, після перевірки готовності об`єкта до монтажу, сторони складають акт обстеження будівельної частини згідно до ДСТУ 36.1-001-97, у якому наводиться перелік робіт, які необхідно виконати замовнику до початку монтажу. Після виконання всіх робіт, вказаних в акті обстеження, представники сторін підписують акт готовності будівельної частини до виконання робіт з монтажу.
Обов`язки Підприємства за цим договором є виконаними після підписання сторонами акта виконаних робіт. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункти 3.11. та 8.1. вказаного правочину).
В обґрунтування свого позову ТОВ "Ханбер" посилалося на те, що під час монтажу спірного ліфтового обладнання Підприємством було виявлено невідповідність такого обладнання технічним характеристикам укладеного між сторонами договору, що стало підставою для припинення робіт з його монтажу.
З наявної у матеріалах справи копії претензії ТОВ "Ханбер" від 23 липня 2020 року вих. № 2020/07-1 (яка була долучена ТОВ "СВС-К" до його зустрічного позову) вбачається, що покупець звернувся до постачальника з повідомленням про порушення умов договору № СД17102019, оскільки поставлене обладнання не відповідає характеристикам, обумовленим специфікацією № 1 до цього договору. У цій претензії ТОВ "Ханбер" вимагало впродовж 2-х днів з моменту її отримання направити повноважного представника ТОВ "СВС-К" для фіксації порушень і складання акта невідповідності поставленого обладнання. Також ТОВ "Ханбер" зазначило, що в разі ігнорування зазначеної претензії ним буде залучено представників відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а також застосовано штрафні санкції.
Згідно з наказами ТОВ "СВС-К": від 19 лютого 2020 року № 19/02-к "Про призначення на посаду (по особовому складу)", від 27 липня 2020 року № 2707/2 (копії яких містяться в матеріалах справи), - вбачається, що менеджера (управителя) із збуту ТОВ "СВС-К" ОСОБА_1 було направлено в службове відрядження строком на три дні з 27 липня 2020 року по 30 липня 2020 року до ТОВ "Ханбер" за адресою: місто Одеса, Приморський район, вулиця Морська, 8-А, з метою його участі в складанні дефектного акта поставленого за спірним договором товару.
У службовій записці ОСОБА_1 (копія якої також наявна в матеріалах справи), адресованій директору ТОВ "СВС-К", зазначено, що вказана особа перебувала в службовому відрядженні в місті Одеса у період з 28 липня 2019 року по 29 липня 2019 року та брала участь в огляді поставленого за договором поставки № СД17102019 ліфта. При здійсненні обмірів шахти ліфта та самого обладнання були виявлені відхилення в межах технічних параметрів, що не впливають на можливість експлуатації самого обладнання. Ліфт встановлено та здійснено тестовий запуск.
Разом із цим, у своєму позові ТОВ "Ханбер" зазначило, що ТОВ "СВС-К" будь-яких дій щодо усунення недоліків обладнання (його заміни) або повернення коштів, отриманих за договором, не здійснило, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду про розірвання спірного договору та стягнення сплачених коштів.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частинами 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (частина 1 статті 652 ЦК України).
Відповідно до положень частин 2, 3 статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частина 2 статті 652 ЦК України).
ТОВ "Ханбер" у своєму позові наполягало на розірванні договору в судовому порядку в зв`язку з істотним порушенням умов спірного правочину ТОВ "СВС-К", яке полягало в поставці товару неналежної якості.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Поняття істотності порушення договору розкривається за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відтак, істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 30 січня 2018 року в справі № 908/491/17.
Порушення умов укладеного між сторонами договором саме по собі не є безумовною підставою для його розірвання. Таке порушення має істотним. До критеріїв істотності порушення договору законом віднесено розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 року в справі № 924/522/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року № 910/2861/18.
За загальним правилом не допускається розірвання договору в односторонньому порядку. Проте сторони в договорі можуть встановити як умову про його одностороннє розірвання, так і процедуру її реалізації. Отже, законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку у випадку, якщо це передбачено умовами укладеного сторонами договору. Розірвання договору в односторонньому порядку з підстав, не передбачених його умовами, допускається виключно в судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 16 квітня 2024 року № 906/397/23.
У пунктах 9.2.-9.3. договору сторони передбачили механізм розірвання договору: за взаємною згодою сторін - шляхом укладання додаткової угоди про дострокове розірвання договору; у разі односторонньої відмови у визначених договором випадках - шляхом направлення іншій стороні письмового мотивованого повідомлення ініціюючою стороною не пізніше ніж за 20 календарних днів до дати такого розірвання.
Однак, у матеріалах справи відсутня підписана обома сторонами додаткова угода про розірвання договору, як і докази звернення ТОВ "Ханбер" до ТОВ "СВС-К" з письмовим мотивованим повідомленням у вищевказаному договором порядку і строки про його розірвання або пропозицією про укладання передбаченої пунктом 9.3. договору додаткової угоди про дострокове розірвання цього правочину.
Разом із цим, судом встановлено, що сторони під час укладання договору прямо передбачили в його умовах ймовірність порушення ТОВ "СВС-К" приписів зазначеного правочину в частині поставки обладнання неналежної якості, зокрема, у пункті 4.5. договору встановили порядок виявлення та усунення недоліків поставленого обладнання. 
У той же час, передбачений пунктом 4.2. спірного правочину дефектний акт, складений сторонами на підтвердження виявлених недоліків поставленого товару, у матеріалах справи відсутній і сторонами до суду поданий не був.
Більш того, у матеріалах справи відсутні належні докази, з яких можливо встановити характер та істотність недоліків поставленого ТОВ "СВС-К" обладнання.
Зокрема, у своєму позові ТОВ "Ханбер" посилалося лише на факт виявлення Підприємством невідповідності обладнання технічним характеристикам за договором, що стало підставою для припинення третьою особою робіт з монтажу цього обладнання. Однак, будь-які докази на підтвердження такої обставини, у тому числі складений між повноваженими представниками ТОВ "Ханбер" і Підприємства в порядку пунктів 3.3.-3.4. договору від 1 квітня № 01/04/20 акт обстеження, у матеріалах справи відсутні. Докази на підтвердження відмови Підприємства від виконання обумовлених договором № 01/04/20 робіт у матеріалах справи також не містяться.
Крім того, у своєму позові ТОВ "Ханбер" взагалі не зазначало, які саме недоліки спірного обладнання були виявлені ним і Підприємством, та яким чином ці недоліки могли вплинути на можливість подальшої експлуатації поставленого товару.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. 
З наявного в матеріалах справи висновку експерта від 26 листопада 2025 року № 1726, складеного за результатами проведеної судової експертизи в даній справі, вбачається, що: факт невідповідності поставленого ліфтового обладнання умовам укладеного між сторонами договору та його додаткам; факт невідповідності поставленого ліфтового обладнання шахті ліфта, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, будинок 8-А; ознаки проведення робіт з монтажу та експлуатації ліфта; факт неможливості подальшої експлуатації спірного ліфтового обладнання, а також причинно-наслідковий зв`язок щодо дій осіб у досліджуваній події, - судовим експертом встановлені не були у зв`язку з відсутністю вихідних даних про фактичний стан досліджуваного ліфта. У цьому ж висновку зазначено, що огляд ліфтового обладнання експертом не проводився у зв`язку з незабезпеченням сторонами справи доступу експерта до об`єкта дослідження. Відтак, надати відповіді на вищевказані питання неможливо.
При цьому суд відхиляє посилання ТОВ "Ханбер" на те, що воно не отримувало повідомлень на свою нову юридичну адресу (65009, місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, 6) будь-яких листів з метою погодження дати експертного огляду, оскільки відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться, не проживає чи не перебуває.
Будь-які повідомлення від ТОВ "Ханбер" у встановленому вказаною нормою Кодексу порядку про факт зміни адреси його місцезнаходження в матеріалах справи відсутні й до суду не надходили. Відтак, внаслідок невиконання ТОВ "Ханбер" покладеного на нього, як на учасника справи, процесуального обов`язку, суд дійшов висновку про те, що пов`язані з цим ризики неотримання ним судових рішень, а також поданих учасниками судового процесу заяв і повідомлень, несе саме ТОВ "Ханбер", як позивач за первісним позовом.
Суд також вважає необґрунтованими посилання ТОВ "Ханбер" на відсутність в ухвалі суду від 13 січня 2025 року чітко визначеного обов`язку щодо заходів, які ТОВ "Ханбер" повинне було вчинити для забезпечення експертного огляду об`єкта дослідження. Зокрема, вказаним судовим рішенням було чітко встановлено обов`язок сторін і третьої особи протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали: організувати проведення натурного огляду об`єкта експертного дослідження за місцем його перебування, інструментальне і технічне забезпечення (у разі необхідності); забезпечити доставку експерта до місця проведення досліджень і належні умови роботи експерта; забезпечити наявність кваліфікованого персоналу для технічного забезпечення проведення натурного огляду; погодити конкретну дату експертного огляду з експертом Інституту.
Будь-яких заяв чи клопотань щодо роз`яснення вказаного судового рішення від ТОВ "Ханбер" (або інших учасників судового процесу) до суду не надходило.
У додаткових письмових поясненнях ТОВ "Ханбер" на підтвердження своїх позовних вимог посилалося також на встановлений у висновку експерта факт невідповідності поставленого ліфтового обладнання визначеним державним стандартам й іншим нормативно-технічним вимогам, що діють в Україні для даного виду обладнання.
Разом із цим, з висновку судового експерта вбачається, що така невідповідність спірного ліфтового обладнання обґрунтована виключно відсутністю в наданих для дослідження матеріалах: відомостей про акти прихованих робіт, відомостей про державну реєстрацію ліфта, протоколів електричних вимірювань (проведення випробувань електричного обладнання ліфта). Отже, невідповідність поставленого ліфтового обладнання встановленим державним стандартам та іншим нормативно-технічним вимогам, що діють в Україні для даного виду обладнання, судовий експерт у вищевказаному висновку пов`язує саме з відсутністю в наданих для дослідження матеріалах документів, які підтверджують відповідність ліфта технічним характеристикам після монтажу (вимірювання, протоколи, акти) (сторінки 24, 25 відповідного висновку).
У той же час, у пункті 5.2. укладеного між сторонами договору прямо передбачено, що саме на ТОВ "Ханбер" покладається обов`язок із забезпечення проведення монтажних робіт обладнання, а також отримання у визначеному чинним законодавством порядку необхідних дозвільних документів на спірне ліфтове обладнання та його подальшу експлуатацію. Такий же обов`язок ТОВ "Ханбер" передбачений у пункті 3.10 укладеного з Підприємством договору.
Відтак, встановлена у висновку експерта невідповідність поставленого ліфтового обладнання нормативно-технічним вимогам України зумовлена саме невиконанням ТОВ "Ханбер" покладених на нього зобов`язань за договором у частині монтажу та введення в експлуатацію такого ліфтового обладнання у встановленому законом порядку.
При цьому, ТОВ "Ханбер" у визначеному ГПК України порядку не подавало жодних заяв і клопотань про зміну предмета та підстав його позову, зокрема, щодо порушення ТОВ "СВС-К" умов договору саме у зв`язку з невідповідністю поставленого обладнання вимогам чинного законодавства.
Судом також враховано, що у порушення пунктів 4.9., 4.10. договору в матеріалах справи відсутні докази погодження ТОВ "СВС-К" проведення робіт з монтажу спірного ліфтового обладнання третьою особою. 
Відтак, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Ханбер" у визначеному законом порядку не довело існування сукупності обставин, передбачених частиною 2 статті 652 ЦК України, та з якими чинне законодавство пов`язує можливість розірвання договору в судовому порядку.
Разом із цим, відповідно до частини 3 статті 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до частин 2, 4 статті 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення), покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.
Отже, з системного тлумачення статей 651 та 678 ЦК України чітко вбачається, що право покупця на одностороннє розірвання договору в разі поставки товару неналежної якості прямо передбачено чинним законодавством та підлягає реалізації саме в порядку, передбаченому нормою 678 ЦК України, яка є спеціальною у спірних правовідносинах.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 17 грудня 2020 року в справі № 904/1598/18 та відповідно до якої розірвання договору є безумовним правовим наслідком обґрунтованої відмови покупця від договору в порядку статті 678 ЦК України. Цей наслідок настає одразу після здійснення такої відмови.
Для застосування частини 2 статті 678 ЦК України важливим є встановлення чи має місце істотне порушення вимог щодо якості товару, зокрема: чи були наявні у товарі недоліки, які виявилися неодноразово або з`явилися знову після їх усунення, чи були недоліки, які неможливо усунути. Покупець має право відмовитися від договору та вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми лише у випадку, якщо недоліки товару є істотними.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 26 січня 2022 року в справі № 921/765/20, від 11 липня 2024 року в справі № 910/10585/23.
Однак, як вже зазначалося судом, докази на підтвердження факту наявності недоліків ліфтового обладнання, а також їх характеру, внаслідок чого монтаж та експлуатація ліфта, як зазначало ТОВ "Ханбер" у своєму позові, були неможливі, - у матеріалах справи відсутні. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості визначити рівень недоліків поставного ліфтового обладнання як істотного.
У свою чергу, непередання продавцем документів, що стосуються товару, про що зазначало ТОВ "Ханбер" у своєму позові, згідно зі статтею 666 ЦК України є підставою для звернення покупця з відповідною вимогою до продавця та встановлення йому розумного строку для їх передання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 1 липня 2025 року в справі № 910/5113/24.
Крім того, ТОВ "Ханбер" також не виконало покладеного на нього обов`язку з належного оформлення товаросупровідних документів відповідно до пункту 3.7. договору. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.
Разом із цим, можливість реалізації права на відмову від договору у випадку його істотного порушення продавцем у порядку частини 2 статті 678 ЦК України пов`язується з дотриманням форми повідомлення про відмову, а отже пов`язано з вимогами частини 3 статті 214 ЦК України, відповідно до якої відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, у якій було вчинено правочин.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 10 травня 2020 року в справі № 910/22541/16.
Проте, судом встановлено, що ТОВ "Ханбер" не скористалося своїм правом на односторонню відмову від договору у визначеному законом порядку. Докази повідомлення ТОВ "Ханбер", адресоване ТОВ "СВС-К" у порядку статті 678 ЦК України, про відмову від договору та про необхідність повернення останнім сплачених коштів за товар неналежної якості, у матеріалах справи відсутні. 
Пред`явлення позову про розірвання договору не є тотожним реалізації права позивача на відмову від договору в порядку статті 678 ЦК України та не є вираженням волевиявлення останнього на припинення дії такого правочину.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 17 грудня 2020 року в справі № 904/1598/18.
Разом із цим, передбачені статтею 678 ЦК України наслідки підлягають застосуванню, насамперед, у силу наявності безпосередньо факту передачі товару за договором.
У своїх заявах по суті спору сторони, а також їх представники не заперечували факту поставки та отримання ліфтового обладнання ТОВ "Ханбер", а також факту перебування цього обладнання під час розгляду справи судом за адресою: місто Одеса, вулиця Морська, будинок 8-А.
Однак, у матеріалах справи відсутні належні докази поставки обумовленого ліфтового обладнання за договором і факт його прийняття ТОВ "Ханбер" у передбаченому договором та законом порядку, у тому числі передбачені пунктами 3.4, 3.6, 3.8 договору підписана покупцем накладна на відвантаження та довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей. Будь-які інші товарно-супровідні документи, з яких можливо встановити, яке саме обладнання було поставлене за спірним правочином, його кількісні і якісні характеристики, фактичні обставини поставки спірного обладнання, зокрема дату та місце його отримання, а також повноважних осіб, які проводили його первинний огляд з боку покупця, - у матеріалах справи не містяться й сторонами до суду подані не були.
При цьому, за умовами пункту 5.1. договору та пункту 4 специфікації № 1 вбачається, що ТОВ "СВС-К" зобов`язалося поставити обумовлене ліфтове обладнання протягом 47-ми календарних днів з моменту отримання першого авансового платежу від покупця. З урахуванням здійснення ТОВ "Ханбер" такого платежу 31 жовтня 2019 року, постачальник зобов`язаний був поставити обумовлений товар до 17 грудня 2019 року.
Натомість з наявної в матеріалах справи копії підписаної в односторонньому порядку постачальником видаткової накладної № РН-0000006, доданої самим позивачем за зустрічним позовом, вбачається, що остання датована 28 квітня 2020 року.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору-заявки № 11 на надання транспортно-експедиційних послуг, підписаної між уповноваженими представниками ТОВ "СВС-К" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Оксія Капітал Транс Груп", а також скріпленими їх печатками, вантаж (3 ліфти), загальною вагою 18 тонн, повинен бути доставлений від вантажовідправника Alemdag Mah Sair Mehmet Akif Ersoy (Туреччина) до вантажоодержувача ТОВ "СВС-К" (Україна) у період з 27 по 28 квітня 2020 року. При цьому, вказана копія договору-заявки взагалі не містить жодних ідентифікуючих даних про вантаж, що унеможливлює встановлення факту поставки до ТОВ "СВС-К" саме обумовленого договором поставки № СД17102019 ліфтового обладнання.
У той же час, у службовій записці ОСОБА_1 , адресованій директору ТОВ "СВС-К", зазначено, що вказана особа перебувала у службовому відрядженні в місті Одеса та брала участь в огляді поставленого за договором поставки № СД17102019 ліфта саме в період з 28 липня 2019 року по 29 липня 2019 року.
Отже, з наявних у матеріалах справи суперечливих документів неможливо встановити ні конкретну дату поставки спірного ліфтового обладнання, ні умови його поставки й передачі до ТОВ "Ханбер", ні якісні та кількісні характеристики зазначеного товару.
Судом також враховано, що у своєму позові ТОВ "Ханбер" посилалося на те, що під час поставки спірного товару його повноважними представниками був здійснений первинний огляд цього ліфтового обладнання за кількістю, який не викликав жодних зауважень щодо поставленого обладнання та його характеристик.
Однак, з наявної у матеріалах справи копії паспорта на ліфт, реєстраційний номер № 2020531, який, як зазначали представники сторін у судовому засіданні, був поставлений ТОВ "СВС-К" у межах спірного правочину, вбачається, що останній має відмінності в конструкції (розмірі кабіни) з конструкцією ліфтового обладнання, передбаченого технічною специфікацією до укладеного між сторонами договору. Зокрема, за вищевказаним паспортом кабіна ліфта має внутрішні розміри: ширина - 900 мм, глибина - 1 000 мм, висота - 2 100 мм. У той же час, відповідно до технічної специфікації ліфта L1 (додаток № 2) до договору вбачається, що розміри кабіни обумовленого цим правочином ліфта мали становити: 1 100 мм х 1 100 мм х 2 100 мм.
При цьому, як вже зазначалося судом, перевірити факт поставки спірного ліфтового обладнання за вказаним договором, як і подальше його дослідження судовим експертом, виявилося неможливим внаслідок незабезпечення сторонами безпосереднього доступу експерта до вказаного об`єкта дослідження.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що правові підстави для застосування приписів частини 2 статті 678 ЦК України до спірних правовідносин відсутні, а обставини, на які ТОВ "Ханбер" посилалося на обґрунтування свого позову, не були доведені останнім у встановленому законом порядку й не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи судом. У зв`язку з цим позовні вимоги останнього про розірвання договору є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.
Враховуючи відмову в задоволенні позовної вимоги ТОВ "Ханбер" про розірвання укладено з ТОВ "СВС-К" договору поставки від 17 жовтня 2019 року № СД17102019 на підставі частини 2 статті 651 ЦК України, а також недоведеність ТОВ "Ханбер" правових підстав для застосування положень частини 2 статті 678 ЦК України до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні його похідної вимоги про стягнення з ТОВ "СВС-К" 471 933,00 грн коштів, сплачених на користь останнього за вказаним правочином. 
Судом враховано, що, заявивши позовні вимоги про розірвання спірного правочину та повернення сплачених коштів за товар, ТОВ "Ханбер" не вчинило жодних дій для повернення неякісного, на його думку, ліфтового обладнання. Докази зворотного у матеріалах справи відсутні. Про наявність інших підстав для стягнення з ТОВ "СВС-К" вказаної суми грошових коштів ТОВ "Ханбер" у своєму позові також не зазначало.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ "СВС-К" посилалося на те, що у порушення умов укладеного між сторонами правочину ТОВ "Ханбер" не здійснило повного розрахунку за поставлений товар у розмірі 10% вартості спірного обладнання (52 437,00 грн) у передбаченому пунктом 2.7.3. договору порядку та строк. У зв`язку з цим ТОВ "СВС-К" також просило стягнути з ТОВ "Ханбер": 22 375,76 грн пені, нарахованої на підставі пункту 6.2. договору на вказану суму основної заборгованості за період з 13 грудня 2019 року по 2 вересня 2022 року; 2 621,85 грн штрафу на підставі пункту 6.3. договору за порушення строків оплати товару понад 5 календарних днів; 9 837,60 грн інфляційних втрат, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України на відповідну суму основної заборгованості за період з 13 грудня 2019 року по 2 вересня 2022 року.
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
За приписами частини 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Зі змісту пунктів 2.7.2. договору та пункту 2.6. специфікації № 1 вбачається, що строк оплати остаточного платежу за обумовлене ліфтове обладнання сторони пов`язували саме з настання конкретної події - закінчення монтажних робіт із встановлення такого обладнання, термін виконання яких не пізніше 19 грудня 2019 року.
При цьому, відповідно до частини 2 статті 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.
За статтею 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
У силу вказаних приписів чинного законодавства та положень договору вбачається, що обов`язку ТОВ "Ханбер" щодо своєчасного завершення монтажних робіт з встановлення такого ліфтового обладнання та, відповідно, здійснення остаточного розрахунку за нього передує саме обов`язок ТОВ "СВС-К" з поставки обумовленого ліфтового обладнання.
У той же час, як вже було встановлено судом, у матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують факт виконання ТОВ "СВС-К" його обов`язку з поставки ТОВ "Ханбер" передбаченого договором та додатками до нього ліфтового обладнання у встановленому порядку та строки.
У матеріалах справи також відсутні будь-які належним чином оформлені первинні документи, з яких було б можливо встановити дату такої поставки, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість наданих ТОВ "СВС-К" розрахунків заявлених до стягнення з ТОВ "Ханбер" сум штрафних санкцій та інфляційних втрат.
При цьому, судом враховано, що за відсутності належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів сторони не позбавлені права та можливості доведення обставин, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог, іншими засобами доказування, у тому числі документами податкової звітності.
Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Пунктом 201.10 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Однак, належним чином оформлені та зареєстровані контролюючим органом податкові накладні на підтвердження вчинення ТОВ "СВС-К" відповідних господарських операцій за договором до суду також подані не були.
Суд також звертає увагу на те, що за приписами чинного законодавства обов`язок з остаточної оплати товару виникає у покупця з моменту приймання товару належної якості або прийняття товаросупровідних документів. Проте під час розгляду даної справи було встановлено факт відсутності в матеріалах справи належних документів, які підтверджують факт поставки саме того товару за якістю і кількістю, який був обумовлений спірним правочином. 
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "СВС-К" не довело належними та допустимими доказами наявності спірної заборгованості в ТОВ "Ханбер" за укладеним між сторонами договором. Відтак, вимога ТОВ "СВС-К" про стягнення заявленої суми основного боргу є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.
Враховуючи недоведеність ТОВ "СВС-К" правових підстав для стягнення з ТОВ "Ханбер" основної заборгованості, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні решти похідних вимог щодо стягнення з останнього сум пені, штрафу та інфляційних втрат, нарахованих на вищенаведений спірний борг.
При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання ТОВ "СВС-К" на положення пунктів 6.4. 6.5. та 6.7. договору щодо обов`язку ТОВ "Ханбер" з відшкодування усіх понесених ТОВ "СВС-К" витрат, пов`язаних з придбанням, зберігання та транспортування обладнання, а також щодо права ТОВ "СВС-К" на збереження за ним сплачених ТОВ "Ханбер" коштів за договором у випадку його відмови від такого правочину.
Зокрема, ТОВ "СВС-К" до свого зустрічного позову не додало жодних доказів на підтвердження понесених ним сум витрат, пов`язаних із придбанням, зберіганням та транспортуванням спірного обладнання. Такі докази в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Разом із цим, у постанові Верховного суду в складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 6 лютого 2026 року в справі № 904/2953/24 викладено такий правовий висновок: "Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами".
У свою чергу, встановлене договором право продавця на збереження сплачених на його користь платежів за товар, у випадку відмови покупця від договору, фактично нівелює встановлене статтями 665 ЦК України право покупця на повернення сум попередньої оплати та грошових сум за товар неналежної якості відповідно до статті 678 ЦК України. Тобто, вказані положення укладеного між сторонами договору прямо суперечать вказаним приписам цивільного законодавства. Зазначене додатково свідчить про необґрунтованість зустрічних позовних вимог ТОВ "СВС-К".
Інші доводи, на які посилалося сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні як позовних вимог ТОВ "Ханбер", так і зустрічного позову ТОВ "СВС-К".
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ "Ханбер" та зустрічного позову ТОВ "СВС-К".
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати ТОВ "Ханбер" по сплаті судового збору за подання первісного позову, а також витрати ТОВ "СВС-К" по сплаті судового збору за подання зустрічного позову, залишаються за заявниками та розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ханбер" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС-К", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Приватного підприємства "Сат-Тек", про стягнення 471 933,00 грн та розірвання договору відмовити.
У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СВС-К" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ханбер" про стягнення 87 272,21 грн відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 4 травня 2026 року.

Суддя	Є.В. Павленко