СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/498/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.
за участю секретаря судового засідання Федорової Т.О. 
за участю представників сторін,
апелянта - адвокат Дешко В.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. № 666Х)
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.03.2026 у справі № 922/498/26, постановлену в приміщенні Господарського суду Харківської області (суддя Кононова О.В.), повний текст якої складено 23.03.2026
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2026 у справі відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів; повернуто ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 498/26 від 17.02.2023) з доданими до неї документами.
ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду через систему “Електронний Суд” з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність від 23.03.2026 у справі №922/498/26; задовольнити клопотання про витребування доказів від 16.03.2026.
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує наступне.
В рамках підготовки до подачі заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (вх. № 498/26 від 17.02.2023) в Господарський суд Харківської області, адвокат апелянта направляв запити до фінансових установ. З наданих відповідей вбачається, що установи відмовили в наданні відповідної інформації у зв`язку з виявленими недоліками адвокатського запиту. ОСОБА_1 під час формування пакету документів та звернення з відповідною заявою до Господарського суду Харківської області станом на січень 2026, постійно виконує бойові завдання в тому числі і в тилу ворога та захисті Батьківщини від російської агресії. Заявник дуже багато часу перебуває поза зоною стільникового та іншого зв`язку в тому числі відсутня мережа інтернет, що також підтверджує неможливість особисто звернутися до фінансових установ або прийти на прийом до фінансової установи. А тому, факти та обставини викладені в оскаржуваній ухвалі Господарського суду Харківської області не відповідають чинному законодавству України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею -доповідачем у справі визначено суддю Жельне С.Ч. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/498/26; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.
До суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи № 922/498/26.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.03.2026 у справі № 922/498/26; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу № 922/498/26 до розгляду на "27" травня 2026 р. об 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання № 132.
У судовому засіданні 27.05.2026 представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.
Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (частина 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).
Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки він має прострочені зобов`язання на загальну суму 692 572,16 грн., в якій просить суд прийняти заяву, відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, призначити керуючою реструктуризацією арбітражну керуючу Городнищеву Є.О., здійснити офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.03.2026 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність від 17.02.2026 за вх. № 498/26 залишено без руху, заявнику надано десятиденний строк на усунення недоліків заяви, шляхом подання до суду повного та вичерпного переліку фінансових зобов`язань перед ТОВ «ФК «Абекор», ТОВ «Укр Кредит Фінанс», ТОВ «Бізнес Позика», АТ «ПУМБ», ТОВ «ФК "Укрглобал – Фінанс», суми грошових вимог (загальної суми актуальної заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором. Суд попередив заявника, що у разі неусунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.
Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції встановив відсутність належних доказів щодо частини кредиторів, а саме ТОВ «ФК «Абекор», ТОВ «Укр Кредит Фінанс», ТОВ «Бізнес Позика», АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», у зв`язку з чим зобов`язав заявника надати повний та вичерпний перелік фінансових зобов`язань перед зазначеними особами із підтвердними документами. Таким чином, недоліки заяви були визначені судом чітко, а спосіб їх усунення був конкретизований в ухвалі від 02.03.2026.
17.03.2026 до Господарського суду Харківської області від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 6328), якою суд було повідомлено про те, що в теперішній час заявник є мобілізованим до Збройних Сил України та проходить військову службу, перебуває в зоні проведення бойових дій, у зв`язку з чим фактично позбавлений можливості підтримувати стабільний зв`язок та надати представнику повну інформацію та документи щодо наявних кредитних зобов`язань.
На час звернення з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповіді на адвокатські запити отримано не було, що унеможливлює надання суду повного та вичерпного переліку фінансових зобов`язань із зазначенням усіх необхідних складових заборгованості.
Боржник зазначав, що вживає всіх можливих заходів для усунення недоліків заяви, однак об`єктивні обставини (проходження військової служби та відсутність відповідей на адвокатські запити) унеможливлюють самостійне отримання повної інформації щодо структури заборгованості.
У зв`язку з наведеним заявник надав господарському суду першої інстанції клопотання про витребування доказів у відповідних кредиторів судом.
До заяви про усунення недоліків заявник додав клопотання про витребування доказів, в якому в порядку ст. 81 ГПК України він просить суд витребувати у ТОВ «ФК «Абекор», ТОВ «Укр Кредит Фінанс», ТОВ «Бізнес Позика», АТ «ПУМБ», ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» належним чином засвідчені копії таких документів: Кредитного(их) договору(ів), укладеного(их) між боржником та фінасовою установою, з усіма додатками, додатковими угодами та змінами; Детального розрахунку заборгованості із зазначенням структури боргу (основний борг, проценти, штрафні санкції).
23.03.2026 Господарський суд Харківської області постановив оскаржувану ухвалу, з підстав викладених вище. 
Заслухавши доповідь головуючого у справі (суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.
Предметом апеляційного перегляду у цій справі є ухвала господарського суду про повернення заяви боржника про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з неусуненням у встановлений судом строк недоліків, зазначених в ухвалі про залишення заяви без руху. За таких обставин під час апеляційного перегляду колегія суддів перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які регулюють порядок залишення заяви без руху, усунення її недоліків та повернення заяви, а також встановлює, чи були наявні передбачені законом підстави для повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
За змістом частин 1-2 статті 169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Згідно зі статтею 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
З матеріалів справи убачається, що заявник просив суд витребувати у кредиторів відомості, необхідні для усунення недоліків заяви, посилаючись на неможливість отримати їх самостійно. При цьому заявник зазначав, що ТОВ «ФК «Абекор», ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Бізнес Позика» відмовили у наданні запитуваних відомостей, тоді як АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» відповіді на його звернення не надали.
До матеріалів заяви заявником були додані відповіді на адвокатські запити представника заявника, зокрема від ТОВ «ФК «Абекор», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». 
З наданих відповідей убачається, що установи відмовили в наданні відповідної інформації у зв`язку з виявленими недоліками адвокатського запиту.
Зокрема у відповідях зазначено, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом (таємницею фінансової послуги), розкриття якої можливе виключно за належним чином оформленим запитом або за письмовою згодою клієнта - власника такої інформації.
Разом з тим, фінансові установи вказали на наявність недоліків адвокатських запитів, зокрема: відсутність належним чином оформленої письмової згоди клієнта на розкриття інформації; невідповідність вимогам щодо підпису такої згоди (відсутність нотаріального посвідчення або кваліфікованого електронного підпису); відсутність можливості ідентифікувати та підтвердити волевиявлення клієнта; ненадання документів, що підтверджують повноваження представника діяти від імені клієнта.
До заяви не надано доказів відмови в наданні відповідної інформації від АТ «ПУМБ» та ТОВ «Укрглобал Фінанс», тобто не надано доказів в підтвердження неможливості отримати цей доказ самостійно.
Таким чином, попри отримані від фінансових установ відмови, які містили чіткі зауваження щодо недоліків оформлення адвокатських запитів та необхідності надання належним чином оформленої згоди клієнта, заявник за більш ніж три місяці заходів з усунення таких недоліків не вжив.
При цьому, за змістом статті 81 Господарського процесуального кодексу України витребування доказів судом є процесуальним інструментом, який застосовується у разі об`єктивної неможливості самостійного отримання доказів, а не способом заміни обов`язку сторони щодо їх подання.
Положення господарського процесуального законодавства ґрунтуються на принципах змагальності та диспозитивності, відповідно до яких саме учасник справи зобов`язаний довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому, витребування доказів судом не є обов`язком суду чи способом усунення процесуальної пасивності учасника справи, а є виключно процесуальним правом суду, яке реалізується лише за наявності передбачених законом підстав та належного обґрунтування неможливості самостійного отримання відповідних доказів. 
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що надані заявником відповіді окремих фінансових установ свідчили не про неможливість отримання інформації як такої, а про наявність недоліків у поданих адвокатських запитах, зокрема щодо підтвердження повноважень представника та надання належним чином оформленої згоди на розкриття інформації, яка становить таємницю фінансової послуги. За таких обставин відмова кредиторів не свідчила про вичерпання заявником усіх можливостей для самостійного отримання необхідних документів.
Крім того, щодо окремих кредиторів заявником взагалі не було надано належних доказів остаточної відмови у наданні інформації або інших доказів, які б підтверджували неможливість її отримання поза межами судового витребування. Тому місцевий господарський суд мав підстави вважати недоведеними обставини, які є необхідною передумовою застосування статті 81 ГПК України.
За таких обставин, враховуючи недотримання заявником вимог статті 81 Господарського процесуального кодексу України, відсутність належного обґрунтування неможливості самостійного отримання відповідних доказів та невжиття ним усіх залежних від нього заходів для їх одержання, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про витребування доказів.
Відповідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.10.2020 № 915/36/20, в будь-якому випадку на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство документів (первинних документів, договорів, бухгалтерського балансу, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які б змогли підтвердити наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань. Тобто, Верховний Суд у вказаній постанові наголосив на необхідності подання усіх документів, які підтверджують ознаки неплатоспроможності або її загрози, при цьому, вид необхідних документів залежить від підстав виникнення такої неплатоспроможності.
Таким чином, заявником не додержано вимог ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КузПБ).
Заявник не подав належних доказів на підтвердження наявності та розміру прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.
У постанові від 13.05.2024 у справі №922/5486/23 Верховний Суд зазначив, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні правові наслідки процесуального та майнового характеру, то на фізичну особу – боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному (достатньому) обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру. Самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження зазначених обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням. Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі. Неусунення заявником виявлених судом недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність унеможливлює прийняття її до розгляду, і тому вона та додані до неї документи підлягають поверненню заявникові згідно з частинами четвертою та шостою статті 174 ГПК України.
Пунктом 14 частини третьої статті 116 КУзПБ визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.
Таким чином, за відсутності усіх первинних документів, у суду відсутня можливість встановити наявність ознак неплатоспроможності заявника або загрози такої неплатоспроможності, що позбавляє можливості суду надати оцінку щодо права боржника звернутись до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку ч. 2 ст. 115 КУзПБ.
Відповідно до статей 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частин 4, 6 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Частиною 3 статті 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.
Таким чином, беручи до уваги те, що заявником не усунуто недоліків, зазначених в ухвалі суду від 02.03.2026, відповідна заява вважається неподаною і підлягає поверненню. 
Доводи апеляційної скарги про проходження боржником військової служби також не спростовують законності оскаржуваної ухвали. Колегія суддів враховує, що заявник є військовослужбовцем та проходить службу в умовах воєнного стану. 
Разом з тим, сама лише ця обставина не звільняє боржника від виконання вимог Кодексу України з процедур банкрутства щодо змісту та додатків до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
При цьому інтереси заявника у справі представляв адвокат, який мав можливість вчиняти від його імені необхідні процесуальні дії. Водночас самі лише посилання на проходження військової служби без наведення конкретних обставин, які об`єктивно унеможливлювали взаємодію з представником, отримання необхідних документів або подання їх до суду, не можуть безумовно свідчити про наявність перешкод для усунення недоліків заяви у встановлений судом строк.
Посилання апелянта на порушення права на доступ до суду колегія суддів вважає безпідставними. 
Так, повернення заяви внаслідок неусунення її недоліків не позбавляє особу права повторно звернутися до господарського суду після належного оформлення заяви та подання документів, передбачених КУзПБ. Отже, оскаржувана ухвала не створює непропорційного обмеження права на судовий захист.
Колегія суддів також враховує, що процедура неплатоспроможності фізичної особи ґрунтується на принципах добросовісності боржника та повного розкриття інформації про його майновий стан і зобов`язання перед кредиторами. Саме тому закон покладає на боржника підвищений обов`язок щодо повноти та достовірності відомостей, які подаються на стадії звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд правильно встановив факт неусунення заявником недоліків заяви у строк, визначений ухвалою від 02.03.2026, правильно застосував приписи статей 37, 116 КУзПБ та статті 174 ГПК України й обґрунтовано повернув заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги не встановлено.
Окремо щодо клопотання, заявленого в апеляційному провадженні, колегія суддів зазначає, що апелянтом не доведено неможливості самостійного отримання відповідних доказів у суді першої інстанції з причин, які не залежали від нього, а тому відсутні підстави для їх витребування судом апеляційної інстанції відповідно до статей 81 та 269 ГПК України.
Усі інші доводи, обґрунтування, посилання враховані судом апеляційної інстанції, проте є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції викладених у постанові.
Отже, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відповідно до положень статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 Господарського процесуального кодексу України). 
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.03.2026 у справі № 922/498/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 04.06.2026. 

Головуючий суддя С.Ч. Жельне

Суддя П.В. Тихий 

Суддя О.В. Плахов