ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 642/3165/25
Номер провадження 22-ц/818/1275/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року в складі судді Демченко С.В. по справі № 642/3165/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 21 вересня 2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 81498 в електронній формі з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн на вказану ним картку № НОМЕР_1 строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в день або 730% річних від суми кредиту.
21 вересня 2019 року ТОВ «Займер» на картковий рахунок відповідача було перераховано кошти в сумі 3000,00 грн за реквізитами картки № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 09 квітня 2025 року. 
28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» укладений договір факторингу № 01-28/10/2021, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло право вимоги до відповідача за договором № 81498 від 21 вересня 2019 року.
Відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього станом на 31 січня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 7740,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4740,00 грн - заборгованість за відсотками.
Вказало, що на ім`я відповідача була направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 81498 від 21 вересня 2019 року, яка ним не виконана.
Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 81498 від 21 вересня 2019 року у розмірі 7740,00 грн, а також понесені по справі судові витрати.
17 вересня 2025 року від представника відповідача адвоката Лисенка А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано доказів підписання відповідачем кредитного договору № 81498 від 21 вересня 2019 року за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідач не отримував примірник кредитного договору на відповідний ресурс (електронну пошту або в особистий кабінет), тому відсутні підстави вважати, що вказаний кредитний договір укладав саме він. До матеріалів справи не надано доказів направлення на будь-який засіб зв`язку відповідача одноразового ідентифікатора, який був використаний для підписання кредитного договору. Відсутні будь-які докази, що підтверджують електронне листування між сторонами, обмін інформацією, наявність анкети тощо. Довідка про ідентифікацію ТОВ «Займер» не може вважатися належним та допустимим доказом посвідчення особи. Позивач не надав первинних документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, а інформаційна довідка від ТОВ «Платежі Онлайн» не є первинним документом. Як вбачається з відповіді АТ "ПУМБ" на запит щодо належності вказаної в договорі банківської карти, на яку нібито були перераховані кредитні кошти, за результатами перевірки встановлено, що банківська карта № НОМЕР_1 не відкривалась на ім`я відповідача. Крім того, позивач неправомірно нарахував відсотки поза межами строку кредитування. Заявлений стороною позивача розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним та не пропорційним до рівня складності даної категорії справ.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором № 81498 від 21 вересня 2019 року у розмірі 4 800,00 грн, судовий збір у розмірі 1502,13 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором у нього утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача як нового кредитора. При цьому, проценти за користування кредитом підлягають стягненню лише у межах строку кредитування, тобто за 30 днів.
На вказане судове рішення 30 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи. Відповідач не отримував грошові кошти, що підтверджується листом АТ «ПУМБ», який повідомив, що платіжна картка № НОМЕР_1 , на яку нібито було зараховано кредит, на ім`я ОСОБА_1 не відкривалась. Інформаційна довідка від ТОВ «Платежі Онлайн» щодо перерахування коштів не є первинним документом, з неї неможливо встановити, на користь якої особи було здійснено переказ. До матеріалів справи не надано доказів повноважень ТОВ «Платежі Онлайн» здійснювати для позивача платіжні операції. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту підписання кредитного договору, направлення відповідачу одноразового ідентифікатора, його ідентифікації як фізичної особи. Стягнуті судом першої інстанції витрати на правничу допомогу є завищеними. Відповідачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 10 000,00 грн. Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 21 вересня 2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 81498 в електронній формі з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора KL8754.
Згідно з умовами договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн строком на 30 днів, тобто до 20 жовтня 2019 року, та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 730% річних від суми кредиту з розрахунку 2% на добу, тип процентної ставки - фіксована. У договорі вказані ПІБ позичальника, дата народження, РНОКПП, паспортні дані, місце реєстрації, телефон, електронна пошта і рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 15-16).
Також ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора KL8754 підписано графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, що є додатком № 1 до договору, згідно якого кредит у розмірі загалом 4800,00 грн мав бути повернутий протягом 30 днів (а.с. 17).
З довідки про ідентифікацію ТОВ "Займер" убачається, що ОСОБА_1 підписав договір про надання фінансового кредиту № 81498 від 21 вересня 2019 року аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора KL8754, якій був йому відправлений на номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 22 зворот).
За даними інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн", яке є технологічним оператором платіжних послуг, 21 вересня 2019 року о 15:10:06 на сайті торговця через платіжний сервіс "Platon" була проведена успішна транзакція № 26906-78025-36028 на суму 3000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану First Ukrainian International Bank, код авторизації 008368, опис транзакції: видача кредиту #81498 (а.с. 23 зворот).
Як вбачається з відповіді АТ «ПУМБ» від 12 вересня 2025 року № КНО-56.3.2/51142 на звернення відповідача, за результатами перевірки встановлено, що банківська картка № НОМЕР_3 не відкривалась на ім`я ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ» (матеріали Електронного суду).
28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» укладений договір факторингу № 01-28/10/2021, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ "Займер", у тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 81498 від 21 вересня 2019 року у загальному розмірі 7740,00 грн, з яких 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4740,00 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року (а.с. 8-11, 20 зворот).
Оплата ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» на рахунок ТОВ "Займер" за вказаним договором факторингу підтверджується наданими позивачем копіями платіжних доручень № 1653 від 02 листопада 2021 року, № 432 від 02 листопада 2021 року, № 1672 від 23 листопада 2021 року (а.с. 21-22).
З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 81498 від 21 вересня 2019 року вбачається, що у ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 7740,00 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4740,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 17 зворот).
31 січня 2025 року ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором № 81498 від 21 вересня 2019 року, а саме про погашення заборгованості за цим договором у розмірі 7740,00 грн. У вимозі, зокрема, зазначено про відступлення ТОВ "Займер" прав вимоги новому кредитору та повідомлено нові реквізити для погашення заборгованості (а.с. 14 зворот).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
З договору № 81498 від 21 вересня 2019 року, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Займер», вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Разом з тим, згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц.
Проте матеріали справи не містять належних доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором.
Як стверджує позивач, видача кредитних коштів відповідачу підтверджується інформаційною довідкою № 1234/04 від 09 квітня 2025 року ТОВ «Платежі Онлайн» щодо перерахування таких коштів через систему платежів «Platon» на картковий рахунок відповідача.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги вищевказаний документ, оскільки він не є первинним обліковим в розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», чинного на час укладення договору, та Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». До того ж, вказаний документ не містить відомостей про особу отримувача грошового переказу.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15.
У матеріалах справи відсутня виписка по рахунку відповідача, яка б підтверджувала надходження кредитних коштів.
Надана позивачем виписка з особового рахунку за кредитним договором № 81498 (а.с. 17 зворот) по суті є одностороннім арифметичним розрахунком заборгованості, не є документом первинного бухгалтерського обліку та повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора).
З відповіді АТ «ПУМБ» від 12 вересня 2025 року № КНО-56.3.2/51142 на звернення відповідача вбачається, що банківська картка № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 в АТ «ПУМБ» не відкривалась (матеріали Електронного суду).
Наведена обставина спростовує доводи позивача про те, що на виконання умов договору про надання фінансового кредиту № 81498 від 21 вересня 2019 року відповідачу був наданий ТОВ «Займер» кредит у розмірі 3000,00 грн.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18.
Зважаючи на те, що всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» не довело належними, достатніми та достовірними доказами обставин, які мають значення для справи, а саме факт надання відповідачу та отримання ним кредитних коштів, на що позивач посилався як на підставу своїх вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій справі.
Таким чином, рішення суду першої інстанції у цій справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу». Зважаючи на наведене, апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд у цій справі оскаржуване рішення суду скасовує та ухвалює нове судове рішення, тому відповідно до наведених положень ЦПК України суд змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» понесені ним судові витрати зі сплати судового збору та на правничу допомогу йому не відшкодовуються, натомість з нього на користь відповідача ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн (а.с. 83).
Питання щодо судових витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу наразі не вирішується, оскільки доказів щодо цього не надано.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» (код ЄДРПОУ 42228158, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 82, оф. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова