КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/630/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_1  ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , через адвоката Іващенка І.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Кропивницькому районному ТЦКСП. У січні 2026 року він подав рапорт про звільнення його з військової служби через сімейні обставини, оскільки його рідний брат загинув, захищаючи Батьківщину. Однак начальник Кропивницького районного ТЦКСП не погодив цей рапорт. Представник позивача стверджує, що відповідач порушив процедуру розгляду рапорту позивача, тож просить суд:
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до абзацу 16 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами - у зв`язку з загибеллю рідного брата; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за абзацом 16 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з загибеллю рідного брата.
Ухвалою судді від 13.02.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що начальник Кропивницького районного ТЦКСП розглянув рапорт позивача про звільнення з військової служби 14.01.2026 року та не погодив через те, що позивач самовільно залишив місце служби та є фігурантом кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України. Стверджує, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби неможливий, допоки військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину, не повернеться до військової частини, в якій проходив військову службу, або не звернеться до установ, які забезпечують повернення таких військовослужбовців для подальшого проходження військової служби. Оскільки у січні 2026 року під час кримінального провадження ОСОБА_1 висловив намір повернутися на військову службу, а саме до військової частини НОМЕР_3 , то саме ця військова частина повинна вирішувати питання про його звільнення з військової служби.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини. 
ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" призваний на військову службу по мобілізації та у липні 2023 року призначений на посаду командира 2 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №212-РС від 24.04.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 звільнено з займаної посади та призначено на посаду командира відділення мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №241 від 28.08.2024 року молодший сержант ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та йому оформлено припис про вибуття до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ).
У вересні 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 розслідування за фактом скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби), а матеріали службового розслідування направив до Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону. 
За цим фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2025 року за №62025150030000029 внесені відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та розпочате досудове розслідування.
У квітні 2025 року наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №441-РС від 02.04.2025 року скасовано призначення ОСОБА_1 на посаду командира відділення мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 . 
На цій підставі наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №94 від 04.04.2025 року молодшого сержанта ОСОБА_1 з 04.04.205 року зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У січні 2026 року позивач направив поштою до Кропивницького районного ТЦКСП рапорт від 08.01.2026 року, у якому просив звільнити його з військової служби через сімейні обставини. У рапорті повідомив, що його рідний брат ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час проходження військової служби. 
Цей рапорт отриманий Кропивницьким районним ТЦКСП 12.01.2026 року та зареєстрований за вх.№809. 
Начальник Кропивницького районного ТЦКСП розглянув цей рапорт 14.01.2026 року та не погодив його. 
Позивач звернувся до суду з цим позовом, стверджуючи, що відповідач порушив процедуру розгляду його рапорту. 
Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків. 
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. 
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану" від 30.04.2025 року №4392-IX) передбачено, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється.
Військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України. (абзац 12)
Військовослужбовцям, які під час дії воєнного стану самовільно залишили військові частини або місця проходження служби чи дезертирували і не повернулися до військових частин (місць проходження військової служби) до моменту припинення чи скасування воєнного стану, військова служба призупиняється в порядку, встановленому цим Законом, з дня, наступного за днем припинення чи скасування воєнного стану.
Військовослужбовцям, які під час дії воєнного стану самовільно залишили військові частини або місця проходження служби чи дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань, період з дня самовільного залишення військової частини (місця проходження військової служби) або вчинення дезертирства до дня повернення до виконання військового обов`язку не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. Таким військовослужбовцям упродовж цього періоду виплата грошового, здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення на них пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців, не здійснюються.
Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.
У главі XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" наведені такі норми:
7-2. Установити, що:
1) військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця проходження служби чи дезертирували до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану" від 30 квітня 2025 року № 4392-IX і військову службу яких призупинено та які добровільно прибули не пізніше 30 серпня 2025 року до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини не пізніше 72 годин з дня їх прибуття до військової частини чи місця проходження служби продовжує відповідно військову службу, дію контракту, а також поновлює виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення. З моменту продовження військової служби таким військовослужбовцям поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України;
2) у день продовження військової служби військовослужбовцям, зазначеним у підпункті 1 цього пункту, командир (начальник) військової частини інформує у письмовій формі про таке продовження орган досудового розслідування та відповідний орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;
3) факт відкриття кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтями 407 і 408 Кримінального кодексу України, стосовно військовослужбовця, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, не є підставою для відмови у продовженні йому військової служби та дії контракту;
4) військовослужбовцям, зазначеним у підпункті 1 цього пункту, з дня прийняття командиром (начальником) військової частини рішення про призупинення військової служби до дня її продовження виплата недоотриманого грошового, здійснення недоотриманого продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством України для військовослужбовців, не здійснюються.
7-3. Установити, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця проходження служби чи дезертирували до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану" від 30 квітня 2025 року № 4392-IX і військову службу яких призупинено та які не повернулися до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, у строк, визначений підпунктом 1 пункту 7-2 цієї глави, військова служба може бути продовжена у випадках та в порядку, визначених частиною другою статті 24 цього Закону.
Підстави та порядок звільнення з військової служби наведені у статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 
Зокрема, пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час дії воєнного стану, зокрема: 
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі.
г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
У пункті 3 частині 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" наведені сімейні обставини ті інші поважні причини як підстави звільнення з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема:
- якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. (абзац 16).
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України. 
Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008), яке містить такі норми:
12. Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
144-5. Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу, крім військовослужбовців, які згідно із пунктом 225 цього Положення звільняються з військової служби Президентом України.
225. Звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:
2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":
- у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
229. За наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовець може бути звільнений з військової служби під час досудового розслідування або судового провадження, якщо до нього не застосовано заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді затримання особи або запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту чи тримання під вартою, з одночасним повідомленням про звільнення відповідних органів досудового розслідування чи суду.
233. Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. 
241. Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
242. Після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
260. Під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.
Наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Інструкція №170), яка містить такі норми:
I. Загальні положення
1.5. Для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються:
1) Подання (додаток 1) ... на військовослужбовців крім тих, які проходять базову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.
7) Клопотання посадових осіб у вигляді службової характеристики (додаток 7), рапорту, телеграми, списку, донесення, якщо в умовах особливого періоду неможливо оформити документи, визначені підпунктом 1 цього пункту, - на військовослужбовців, які займають посади, передбачені штатами воєнного часу, щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження та звільнення з військової служби (крім громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, осіб, які призначені або призначаються на посади вищого офіцерського складу, та тих, призначення яких на посади здійснюється за погодженням з Президентом України).
Підготовка, подання на підпис, реєстрація, розсилка і доведення наказів по особовому складу здійснюються в службах персоналу (структурних підрозділах), підпорядкованих посадовим особам, які відповідно до пункту 12 Положення мають право видавати накази по особовому складу.
Встановлення, зміна, призупинення або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами по особовому складу у військових частинах, здійснюються за рішеннями судів, що набрали законної сили, та наказами посадових осіб про накладення дисциплінарних стягнень, виданих згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
IV. Призначення на посади та звільнення з посад
4.54. Правові підстави призупинення, продовження та закінчення військової служби військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини, встановлені частинами другою, третьою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Порядок та умови призупинення та продовження військової служби військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини, звільнення їх з посад або військової служби, призначення на посади або зарахування їх у розпорядження, визначені пунктами 144-1 – 144-7 Положення.
Командир (начальник) військової частини призупиняє або продовжує військову службу військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини, звільняє їх з посад або військової служби, призначає на посади або зараховує їх у розпорядження наказами по особовому складу та стройовій частині.
Наказ по особовому складу видається на підставі документів, перелік яких визначений пунктом 4.55 цього розділу.
Під час дії воєнного стану призупинення та продовження військової служби військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини, звільнення їх з посад або військової служби, призначення на посади або зарахування їх у розпорядження здійснюється у порядку, визначеному пунктами 4.54 - 4.60 цього розділу з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 14.31 розділу XIV цієї Інструкції.
4.55. Військова служба військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини:
1) призупиняється після отримання письмового повідомлення від правоохоронного органу про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань) про вчинення таким військовослужбовцем кримінального правопорушення, передбаченого статтями 407, 408 Кримінального кодексу України та видання наказу по особовому складу;
2) продовжується після отримання:
копії виправдувального вироку суду, що набрав законної сили;
копії постанови слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1 - 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України;
копії обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, та яким призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження;
копії обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, та яким призначено кримінальне покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті або тримання у дисциплінарному батальйоні;
копії судового рішення, що набрало законної сили, яким призначено кримінальне покарання у виді штрафу, звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47 - 49 Кримінального кодексу України, або якщо звільнено від відбуття покарання на підставі амністії - під час проведення мобілізації та дії воєнного стану;
копії ухвали суду про закриття кримінального провадження та звільнення такого військовослужбовця від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, - під час дії воєнного стану;
3) закінчується після отримання:
копії обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, яким призначено кримінальне покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
копії обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, яким позбавлено військового звання чи права обіймати певні посади (крім позбавлення військового звання чи позбавлення права обіймати певні посади під час проведення мобілізації та дії воєнного стану);
копії судового рішення суду, що набрало законної сили, яким призначено кримінальне покарання у виді штрафу, звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47 - 49 Кримінального кодексу України, або звільнено від відбування покарання на підставі амністії (крім періоду проведення мобілізації та дії воєнного стану).
4.56. Наказ по стройовій частині видається на підставі наказу по особовому складу, повідомлення про прийняті кадрові рішення або витягу із наказу по особовому складу про призупинення та продовження військової служби військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини, звільнення їх з посад або військової служби, призначення на посади або зарахування їх у розпорядження.
4.58. Після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, видання наказів по особовому складу та стройовій частині, військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби, а облік таких військовослужбовців ведеться відповідно до вимог Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України.
4.60. Якщо військовослужбовці, які самовільно залишили військову частину, відсутні на військовій службі понад десять діб та за цей час стосовно них військовою частиною не отримано письмового повідомлення від правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань) та у разі необхідності укомплектування військових посад, допускається зараховувати таких військовослужбовців у розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, за підставою, визначеною підпунктом 14 пункту 116 Положення.
XII. Звільнення з військової служби
12.1. Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення. 
12.9. Документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення:
- за підставами, передбаченими … підпунктами "в", "з" пункту 2 частини четвертої … статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якщо звільнення відбувається за ініціативою командування. 
- за підставами, передбаченими ... підпунктами "б", "г", "д", "е" пункту 2 частини четвертої ... статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.
12.11. Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
XIV. Особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період 
14.29. Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України. 
Командир військової частин зобов`язаний забезпечити своєчасне здавання військовослужбовцями посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. 
14.31. Військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини під час дії воєнного стану, не призупиняється. Такі військовослужбовці, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення зараховуються наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини під час дії воєнного стану і не повернулися до військових частин (місць проходження військової служби) до дня припинення чи скасування воєнного стану, військова служба призупиняється в порядку, встановленому частиною другою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та пунктами 144-1 – 144-7 Положення з урахуванням особливостей зазначених у пунктах 4.54 - 4.60 розділу IV цієї Інструкції, з дня, наступного за днем припинення чи скасування воєнного стану.
Період з дня самовільного залишення військової частини (місця проходження військової служби) до дня повернення до виконання військового обов`язку військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини, не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а виплата грошового, здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, поширення пільг, гарантій та компенсацій, встановлених законодавством для військовослужбовців, упродовж цього періоду не здійснюються, про що зазначається у наказах по стройовій частині.
Під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини, яким призупинено військову службу, та які не входять до чисельності Збройних Сил України, військова служба продовжується, якщо щодо них:
набрало законної сили рішення суду, яким призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яким звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47 - 49 Кримінального кодексу України, звільнено від відбування покарання на підставі амністії, звільнено від відбування покарання з випробуванням;
судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України.
Військовослужбовці, які під час дії воєнного стану вперше вчинили кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 Кримінального кодексу України, та які добровільно звернулися із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися на військову службу, можуть продовжити військову службу у військовій частині, яку вони самовільно залишили або в іншій військовій частині після отримання письмової згоди від командира (начальника) військової частини.
Перелік військових частин, до яких повинні добровільно прибувати військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини чи місця несення служби або дезертирували, затверджено наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2024 року № 793.
Зарахування до списків військової частини здійснюється у порядку, визначеному пунктами 4.54 - 4.56 розділу IV цієї Інструкції.
Військовослужбовці, щодо яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зараховуються до списків військової частини з дня прибуття до військової частини (місця проходження військової служби), але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили.
У додатку 19 до Інструкції №140 наведений Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби (додаток 19 до Інструкції №140), яким передбачено, що при поданні до звільнення з військової служби за підставами: 
5. Через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: 
- копія аркуша бесіди; 
- копія рапорту військовослужбовця; 
- копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); 
- документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: 
30) якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану: 
- документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження тощо), або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці, або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни; 
- копія свідоцтва про смерть особи; 
- документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану, або копія рішення суду про оголошення особи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України, або витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин або рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України. 
7. У зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади, подаються:
- копія аркуша бесіди;
- копія рішення судових органів;
- витяг із наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу військової частини;
- копія розрахунку вислуги років військової служби (у разі наявності).
Відповідно до статей 14, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. 
Наказом Міністерства оборони України №531 від 06.08.2024 року затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (надалі - Порядок №531), який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №531 передбачено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. 
Згідно з пунктами 2 - 9 розділу ІІІ Порядку №531 командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. 
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту. 
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці Збройних Сил України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема через певні сімейні обставини або поважні причини, перелік яких наведений в пункті 3 частини 12 цієї статті, і якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу. 
Такими поважними сімейними обставинами (поважними причинами) є зокрема загибель близького родича (чоловіка, дружини, сина, доньки, батька, мати або рідного брата чи сестри) під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Військовослужбовець, який бажає звільнитися з військової служби за сімейними обставинами, подає по команді рапорт та документи, які підтверджують наявність відповідних обставин та умов. 
Рапорт про звільнення з військової служби подається військовослужбовцем у письмовій формі (паперовій або електронній). Рапорт у паперовій формі може бути направлений засобами поштового зв`язку. Рапорт військовослужбовця про звільнення з військової служби реєструється службою діловодства військової частини і передається для попереднього вивчення до служби персоналу та юридичної служби, які повинні вивчити рапорт та підтвердні документи, оцінити законність підстав для звільнення з військової служби. Рішення по суті рапорту (про задоволення рапорту чи відмову у його задоволенні) приймає посадова особа, визначена пп.2 п.225 Положення №1153/2008. Безпосередні та/або прямі командири повинні забезпечити рух рапорту військовослужбовця для його розгляду командиром, який уповноважений приймати рішення по суті рапорту. Рішення по суті рапорту повинно бути прийняте у строк не більше 14 днів з дня подання рапорту. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою, містити правову підставу та обґрунтування такого рішення. Звільнення військовослужбовця з військової служби здійснюється наказом по особовому складу, а виключення із списків особового складу військової частини - наказом по стройовій частині, який є похідним від наказу по особовому складу. Для підготовки та видання таких наказів установлена відповідна процедура та передбачені відповідні повноваження командирів.
Верховний Суд у постанові від 02.04.2025 року у справі №280/7446/24 вказав, що за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви). Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведена до військовослужбовця належним чином. 
Та обставина, що командир надає відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції, визначеної у додатку 1 до Порядку №531 (погоджено/не погоджено), не звільняє його від обов`язку у разі непогодження рапорту надати військовослужбовцю мотивовану відмову, яка повинна містити конкретні правові підстави та фактичне обґрунтування прийнятого рішення, або вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Тож відмова у задоволенні рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби не може бути формальною та повинна бути належним чином оформлена і доведена до відома військовослужбовця у встановленому законом порядку, оскільки лише за умови повідомлення особи про результати розгляду її рапорту такий рапорт може вважатися розглянутим належним чином.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з поданням позивачем рапорту від 08.01.2026 року про звільнення його з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з інших поважних причин, а саме у зв`язку із загибеллю його рідного брата - військовослужбовця ОСОБА_2 . 
Начальник Кропивницького районного ТЦКСП розглянув цей рапорт та не погодив його (резолюція від 14.01.2026 року). 
Виходячи із правового обґрунтування, наведеного у доповіді помічника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки з правової роботи №1035 від 14.01.2026 року, підставою для відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби стало те, що він перебуває у статусі військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, тож розгляд його рапорту неможливий до його повернення на військову службу. 
Відповідач не надав доказів направлення/вручення позивачу цього обґрунтування.
Суд установив, що у серпні 2024 року позивач самовільно залишив місце проходження служби у  ІНФОРМАЦІЯ_4 і відтоді обов`язки військової служби не виконує. 
У строк, встановлений в пп.1 п.7-2 глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (не пізніше 30.08.2025 року) позивач добровільно не повернувся до місця проходження військової служби, тож військова служба йому не продовжувалася. 
Суд зазначає, що вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану самовільне залишення військової частини або місця служби є військовим кримінальним правопорушенням і згідно з частиною 5 статті 407 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.
Постановлення щодо військовослужбовця, призваного по мобілізації, обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, та набрання ним законної сили під час дії воєнного стану є підставою для звільнення військовослужбовця з військової служби за пп. "в" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі).
Воднораз, частиною 5 статті 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.
У провадженні СВ ВП №2 Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №62025150030000029 від 01.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_1 23.01.2026 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
ОСОБА_1 29.01.2026 року звернувся до прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону з клопотанням та письмовою заявою про надання добровільної згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону 03.02.2026 року звернувся до Фортечного районного суду м. Кропивницького із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України. До клопотання додано згоду командира військової частини НОМЕР_3 від 30.01.2026 року про можливість продовження ОСОБА_1 військової служби.
Ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 20.02.2026 року у справі №404/1020/26 клопотання прокурора задоволено, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №62025150030000029 закрито. Зобов`язано ОСОБА_1 не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути до військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_3 після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно забезпечити продовження проходження військової служби ОСОБА_1 .
Втім згодом ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07.04.2026 року за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_1 ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 20.02.2026 року скасовано, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, кримінальне провадження № 62025150030000029 стосовно ОСОБА_1 за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, направлено прокурору Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону для проведення досудового розслідування.
Постановою заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 15.04.2026 року відновлено досудове розслідування вказаного кримінального провадження.
Між тим, під час досудового розслідування кримінального провадження у позивача виникли поважні причини, які дають йому право на звільнення з військової служби під час воєнного стану, - загибель рідного брата, смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, яка сталася 15.12.2025 року. 
Позивач 08.01.2026 року засобами поштового зв`язку направив начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розпорядженні якого він тоді перебував, рапорт про звільнення з військової служби на цій підставі. 
На той момент він не повернувся до місця проходження служби і продовжував перебувати у статусі військовослужбовця, відсутнього на військовій службі (СЗЧ).
Суд зазначає, що самовільне залишення військовослужбовцем військової частини (місця служби) та наявність кримінального провадження за цим фактом не є перешкодою для розгляду його рапорту про звільнення з військової служби за наявності підстав, передбачених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та прийняття рішення за таким рапортом уповноваженою посадовою особою, якщо до військовослужбовця не застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, пов`язані з ізоляцією особи, що випливає з пункту 229 Положення №1153/2008. 
На момент розгляду рапорту позивача йому не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до нього не були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді затримання особи або запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту чи тримання під вартою. Також він тоді ще не висловлював бажання продовжувати військову службу. 
Суд вважає, що відповідач неналежно розглянув рапорт позивача від 08.01.2026 року, оскільки не перевіряв наявність у позивача підстав для звільнення з військової служби з поважних причин згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не вивчав надані ним документи, не досліджував їх належність та достатність. Крім того, відповідач не направив і не вручив позивачу відповідь на рапорт, не повідомив його належним чином про прийняте рішення, не роз`яснив причини відмови або умови його прийняття, а також порядок звільнення, який був поставлений у залежність від повернення до проходження військової служби.
Тож такі дії відповідача щодо неналежного розгляду рапорту позивача слід визнати протиправними.
За правилами частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов до висновку, що з огляду на визнання протиправними дій відповідача при розгляді рапорту позивача від 08.01.2026 року, порушене право позивача слід захистити, зобов`язавши відповідача повторно розглянути цей рапорт та прийняти за ним рішення, з урахуванням висновків суду. 
Водночас суд не вбачає підстав для спонукання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби, про що той просить у позові, оскільки прийняття такого рішення здійснюється у спосіб видання наказів по особову складу та по стройовій частині, потребує дотримання відповідної процедури. 
Начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 має вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням документів, які підтверджують наявність відповідних підстав та умов для звільнення з військової служби, статусу позивача та його службового становища (продовження проходження військової служби) станом на час розгляду рапорту.
У позові представник позивача просив покласти судові витрати на відповідача. Втім він не надав доказів понесення позивачем судових витрат у цій справі.
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.01.2026 року про звільнення його з військової служби. 
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.01.2026 року про звільнення його з військової служби та прийняти за ним рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного 
адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ