Провадження № 2/679/675/2026
Справа № 567/1169/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року 
місто Нетішин Хмельницької області
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
АТ «Універсал Банк», в інтересах якого діє представник Мєшнік Костянтин Ігорович, звернулося до Острозького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.
Відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» від 05.10.2024, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 .
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Однак відповідач свої зобов`язання за вказаним договором про надання банківських послуг належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за нею станом на 03.04.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 10366,37 грн, що складається з наступного: 1) 9656,29 грн – заборгованість за тілом кредиту; 2) 710,08 грн – заборгованість за пенею.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк», у зв`язку з чим позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за вказаним договором про надання банківських послуг в розмірі 10366,37 грн та сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 3028 грн. 
10.07.2025 ухвалою судді Острозького районного суду Рівненської області вказану цивільну справу було передано за підсудністю на розгляд Нетішинського міського суду Хмельницької області (а.с. 50 т. 1).
20.08.2025 суддею Нетішинського міського суду Хмельницької області було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 59 т. 1).
20.11.2025 судом було ухвалено заочне рішення у справі, яким позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.10.2024 у розмірі 9656,29 грн та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2820,58 грн (а.с. 66-68 т. 1).
02.04.2026 судом за заявою відповідача було поновлено останній строк на подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення та скасовано заочне рішення у справі від 20.11.2025, а також задоволено клопотання відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 137-138 т. 1).
17.04.2026 відповідачем було подано відзив на позов, в якому вона зазначає, що не отримувала кредиту від позивача в розмірі 3000 грн шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання послуг «Monobank» від 05.10.2024 та не здійснювала будь-яких дій для його отримання, зняття чи перерахунку кредитних коштів – такі дії були вчинені невідомою їй особою, про що вона повідомляла службу безпеки банку і неодноразово повідомляла про шахрайські дії відносно неї на гарячу лінію банку. 08.10.2024, коли вона виявила платежі, яких не вчиняла, крім повідомлення банку, вона також зверталася з відповідною заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій до поліції, за результатами розгляду якої 09.10.2024 Шепетівським районним управлінням поліції ГУНП в Хмельницькій області було зареєстровано кримінальне провадження № 12024244000001711 за ч. 4 ст. 190 КК України. Шахрайським способом ОСОБА_1 було позбавлено 99000 грн шляхом проведення через її картку фінансових операцій, в тому числі на 3000 грн кредитних коштів, які були підставою для стягнення з неї кредитної заборгованості у цій справі. При цьому позивачу було відомо про такі обставини, однак суду цієї інформації він не надав, тому суд не врахував їх під час розгляду справи (а.с. 1-4 т. 2).
01.05.2026 представником відповідача ОСОБА_2 було подано відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що ОСОБА_1 стверджує лише, що не отримувала кредитних коштів на за її рахунком було вчинено шахрайські дії, з огляду на що вона вважає, що на неї не може бути покладено цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення заборгованості. Проте під час телефонної розмови з представником банку 08.10.2024 відповідач повідомила, що самостійно розголосила третій особі інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а саме ПІН-код для входу до мобільного додатку «Monobank» та одноразовий OTP-пароль, який надходив у SMS-повідомленні на її фінансовий номер телефону. Пояснення щодо обставин проведення спірних фінансових операцій по рахункам та достатні докази, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями сприяла втраті та незаконному використанню ПІН-коду та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, були надані представником позивача суду 14.04.2026 разом із письмовими поясненнями. У той же час саме на позичальника покладено обов`язок нерозголошення (розкриття) інформації за рахунком. Наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. З огляду на викладені обставини представник відповідача наполягала на повному задоволенні позову (а.с. 8-9 т. 2).
01.06.2026 судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування у Шепетівського районного управління Головного управління національної поліції в Хмельницькій області матеріалів кримінального провадження № 12024244000001711 від 09.10.2024, відкритого за її заявою від 08.10.2024.
Також 01.06.2026 судом було поновлено відповідачу пропущений нею строк для подання доказів та прийнято подані нею 01.06.2026 докази, а саме копії матеріалів кримінального провадження № 12024244000001711, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09.10.2024 за ч. 4 ст. 190 КК України.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 05.10.2024 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій зазначено, що ця заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank | Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту і Тарифами, що розмішені за посиланнями: www.monobank.ua/terms та www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. Їй було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000 грн на рахунок за карткою № НОМЕР_1 . У разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних дні, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць із першого дня користування кредитом. Також у заяві зазначено, що ОСОБА_1 засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Також відповідач визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, і всі наступні правочини можуть вчинятися нею та/або банком з використанням простого електронного підпису або електронного удосконаленого підпису. Невід?ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в мобільному застосунку договір набуває чинність(а.с. 9, 13, 14, 15, 16, 17-18, 18-19, 20, 21, 22, 23-29, 30-31, 32-34 т. 1).
Згідно з тарифами (Чорна картка monobank) та Паспортом споживчого кредиту умови договору про надання банківських послуг, укладеного між сторонами, наступні: тип кредиту – поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; строк кредитування – 25 років із правом автоматичного продовження; пільгова відсоткова ставка – 0,00001%; базова відсоткова ставка – 3,1% на місяць (37,2% річних); загальні витрати за кредитом – 36668,07 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 136668,07 грн; загальна річна відсоткова ставка – 44,26% річних; санкції за порушення зобов?язань за кредитом: від 1 до 30 днів – штраф у розмірі 50 грн; від 31 до 90 днів – штраф у розмірі 100 грн; від 91 до 120 (не більше 210) днів – штраф розраховується за формулою 100 грн х 6,2% від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідно до календарного місяця, при цьому діє ставка 0,00001% річних; претензійний штраф – 500 грн+ 5% від суми загальної заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.
Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію» правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі, якщо інше не передбачено законом.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідна анкета-заява підписана відповідачем власноручно, при цьому в ній також зазначено, що ОСОБА_1 засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій.
У свою чергу, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» перебувають у загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) для укладення договору про надання банківських послуг із визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Умови отримані відповідачем у мобільному додатку, що підтверджується її підписом.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 05.10.2024 за відповідачем станом на 03.04.2025 утворилася заборгованість за цим договором у загальному розмірі 10366,37 грн, що складається з наступного: 1) 9656,29 грн – заборгованість за тілом кредиту; 2) 710,08 грн – заборгованість за пенею (а.с. 11 т. 1).
Отже судом встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором та містить у собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається банк, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 05.10.2024 у розмірі 9656,29 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту.
Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача пені за вказаним договором суд зазначає наступне.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд бере до уваги, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє дотепер, позаяк останнього разу його було продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 40/2026 від 12.01.2026, затвердженим Законом України № 4857-ІХ від 28.04.2026, строком на 90 діб, тобто до 02.08.2026.
У правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 та від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22 (який суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України) зазначається, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
За таких обставин, оскільки неустойка за прострочення виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.10.2024 була нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, суд не вбачає підстав для стягнення з неї нарахованої позивачем неустойки в розмірі 710,08 грн.
Стосовно заперечень відповідача проти позову із посиланням на ті обставини, що вона не отримувала відповідний кредит і що його було оформлено на неї внаслідок шахрайських дій третьої особи, суд вважає їх безпідставними з огляду на таке. 
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15 та у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 552/2819/16-ц.
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12024244000001711 від 09.10.2024, зареєстрованого за заявою ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК України, 05.10.2024 о 16:00 год. ОСОБА_1 перебувала за адресою: АДРЕСА_1 та переписувалась на сайті «OLX» із невстановленою особою, яка під приводом купівлі дитячого одягу, випитавши особісти дані заявниці, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами останньої у розмірі 99000 грн із картки «Монобанк» із рахунку № НОМЕР_2 .
У протоколі прийняття заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 09.10.2024 остання зазначає, що у період часу з 05.10.2024 по 08.10.2024 невідома особа здійснила в мережі «Інтернет» вхід в обліковий запис банку АТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 , де, користуючись особистими даними останньої, оформила шахрайським шляхом кредити на різних онлайн-банках на загальну суму 87000 грн.
У своїх письмових поясненнях від 08.10.2024 ОСОБА_1 зазначає, що 05.10.2024 приблизно о 16:00 год. у месенджері «Телеграм» їй написала невідома особа, яка хотіла придбати дитячі речі, оголошення про продаж яких ОСОБА_1 розмістила на сайті «OLX». Під час спілкування невідома особа попросила у ОСОБА_1 банківський рахунок і остання надала рахунок № НОМЕР_2 та ПІН-код до входу. Через деякий час невідома особа перерахувала їй грошові кошти в розмірі 2500 грн за дитячі речі. 08.10.2024 приблизно о 09:00 год. на мобільний телефон ОСОБА_1 надійшли повідомлення про те, що їй погоджено кредити на різних онлайн-банках, запит на які вона ніколи не подавала та нічого не оформляла. Зайшовши у додаток «Monobank» вона побачила, що на її банківський рахунок № НОМЕР_2 було зараховано грошові кошти від невідомих осіб на загальну суму 83000 грн п`ятнадцятьма платежами, які в подальшому без її дозволу було переведено на інші невідомі банківські рахунки. Крім того, у банку «А-Банк» невідома особа підвищила кредитний ліміт на 16000 грн, які в подальшому перерахувала на невідомий банківський рахунок на ім`я ОСОБА_3 . Сама ОСОБА_1 ніяких кредитів не відкривала, грошові кошти нікому не перераховувала, всі дії з відкриття кредитів та перерахунку коштів були здійснені без її дозволу.
Аналогічні показання ОСОБА_1 надала 05.11.2024 під час її допиту в якості потерпілої у межах кримінального провадження № 12024244000001711.
Із аудіозапису розмови ОСОБА_1 із представником контакт-центру АТ «Універсал Банк» від 08.10.2024, доданого представником відповідача до заперечень від 15.04.2026 проти заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє представника про те, що під час телефонної розмови повідомила незнайомій особі ПІН-код своєї картки (для входу до мобільного додатку «Monobank») та одноразовий пароль, що надійшов їй у вигляді повідомлення на мобільний телефон, після чого на неї почали оформлювати кредити.
Відповідно до п.п. 2-4 ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» № 1591-IX від 30.06.2021 користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника (ч. 5 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги»).
Згідно з п. 16 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022, власник рахунку здійснює контроль за рухом і цільовим використанням коштів за операціями з використанням платіжних інструментів.
Згідно з пп. 1 п. 136 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів користувач зобов?язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.
У пункті 140 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів наголошується, що користувач зобов?язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв?язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. 
За змістом п. 146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Отже, саме на клієнта покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 182/5175/16-ц та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 05.06.2019 у справі № 712/4463/16-ц; від 10.07.2019 у справі № 522/22780/15-ц; від 17.06.2020 у справі № 201/15185/16-ц.
За таких обставин, із досліджених доказів (наданих як стороною позивача, так і стороною відповідача) судом було достовірно встановлено, що відповідач своїми діями сприяла незаконному використанню ПІН-коду та одноразового паролю, які вона особисто повідомила третій особі, що дало змогу останній від імені відповідача ініціювати операції щодо оформлення кредитного договору та отримання кредитних коштів, тим самим відповідач порушила обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації, що дала змогу провести такі операції, внаслідок чого ризик збитків від виконання таких операцій покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № CF_111178 від 10.06.2025 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 6, 55). 
Враховуючи те, що задоволенню підлягають 93,15% позовних вимог (9656,29 грн х 100% / 10366,37 грн), суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2820,58 грн – пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3028 грн х 93,15% / 100%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.10.2024 у розмірі 9656,29 грн (дев?яти тисяч шестисот п?ятдесяти шести гривень двадцяти дев?яти копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею за вказаним договором у розмірі 710,08 грн – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2820,58 грн (двох тисяч восьмисот двадцяти гривень п?ятдесяти восьми копійок).
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк» (ідентифікаційний код 21133352; місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19).
Представники позивача: Мєшнік Костянтин Ігорович (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ); ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ).
Представник відповідача: адвокат Нікітюк Павло Михайлович (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса місця роботи: Рівненська область, Рівненський район, м. Острог, вул. Татарська, буд. 2-А, офіс 1).

Суддя     І.Г. Безкровний