Справа № 308/11541/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 квітня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2025 року у справі № 308/11541/25 (Головуючий: Світлик О.М.), -

У Х В А Л И Л А:

У серпні 2025 року  ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою, де особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троцюк В.В., інші учасники справи: ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, на повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Заявник посилається на те, що 31.07.2025 він звернувся до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про прийняття рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 у справі №308/4263/24 до примусового виконання.
06.08.2025 року заявник отримав лист в.о. начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції М. Венжеги, відповідно до якого йому було роз`яснено, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 у справі №308/4263/24 не відноситься до виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню, визначених ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».
Після цього заявник звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу виконавчого листа, який він отримав 07.08.2025.
Після отримання виконавчого листа заявник повторно звернувся до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа від 07.08.2025 про примусове виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 та відкриття виконавчого провадження у справі. Дана заява була ним власноруч подана до відділу ДВС, що підтверджується відміткою на його примірнику заяви.
Однак, 11.08.2025 державним виконавцем Троцюком В.В. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що виконавчий документ не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, оскільки судом визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 шляхом встановлення проживання малолітнього ОСОБА_4 почергово з кожним із батьків, а саме: один тиждень з батьком, наступний тиждень з матір`ю (виконавчий документ не містить заходів примусового виконання, передбачений ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» (в тому числі таких як встановлення побачення з дитиною чи рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною), оскільки даним виконавчим документом передбачено лише визначення місця проживання малолітньої дитини).
Із вказаним повідомленням не погоджується та вважає, що таке винесено державним виконавцем без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.10.2024 у справі №308/4263/24 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та визначення способу участі у вихованні дитини задоволено, шлюб, укладений між сторонами, що зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 25.05.2018, про що зроблено відповідний актовий запис №345 розірвано, після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_5 дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ». Визначено спосіб участі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 у наступній формі: малолітній ОСОБА_4 проживає почергово з кожним із батьків, а саме один тиждень з батьком ОСОБА_2 , наступний тиждень з матір`ю ОСОБА_5 . 
Зустрічну позовну заяву адвоката Радь І.І., який діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини задоволено та дитину ОСОБА_4 залишено проживати разом з матір`ю за адресою її місця проживання.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 08.04.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах його діє адвокат Петрик В.В., залишено без задоволення, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 без змін.
Заявник зазначає, що до останнього часу він та ОСОБА_3 добровільно виконували вказане рішення, оскільки завжди був настроєний на конструктивні відносини та завжди сприяв тому, щоб їхня дитина почувалася комфортно та не відчувала розриву відносин між батьками. Проте, протягом останніх кількох місяців ОСОБА_7 почала зловживати своїм становищем, трактувати рішення суду таким чином як їй заманеться та брати на себе більше прав, ніж передбачено вказаним рішенням суду.
Вважає, що дії ОСОБА_7 не передбачені рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 є втручанням в його батьківські права щодо виховання сина.
Заявник звернувся до відділу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду, оскільки вони з ОСОБА_7 не змогли самостійно домовитися про детальний порядок участі у вихованні їхнього сина ОСОБА_4 , та він сподівався, що державний виконавець встановить час і місце передання сина кожному з них.
Посилаючись на положення ч. 1 ст. 63, ч. 1-3 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» заявник вказує, що у даному випадку час і місце побачень не визначені, що він і просив визначити державного виконавця, що входить до його безпосередніх повноважень.
У своїх заявах заявник посилався на вищевказані норми Закону України «Про виконавче провадження», проте державний виконавець не взяв їх до уваги та виніс оскаржуване повідомлення.
Визначення часу та місця побачення є обов`язком державного виконавця, який чітко передбачений ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а тому виконавчий лист, виданий на виконання рішення від 07.10.2024, підлягає примусовому виконанню.
Про час та місце побачень з дитиною вони з ОСОБА_7 не можуть домовитися, оскільки ОСОБА_7 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, ставить умови передачі йому дитини, які не передбачені рішенням суду. 
Враховуючи вищезазначене, заявник просив суд скасувати повідомлення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троцюка В.В. від 11.08.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троцюка В.В. відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.08 2025 у справі №308/4263/25.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10 вересня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду представник Німець О.М. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для її постановлення відсутні, так як суд не надав правової оцінки доводам заявника про те, що повернення виконавчого документа без його фактичного прийняття до виконання унеможливлює реалізацію судового рішення та фактично позбавляє скаржника ефективного судового захисту. Повернення виконавчого документа без реальної можливості на виконання у ситуації, коли інший з батьків свідомо уникає виконання, фактично позбавило скаржника ефективного судового захисту. Повернення виконавчого документа без реальної можливості на виконання у ситуації, коли інший з батьків свідомо уникає виконання, фактично позбавило скаржника ефективного судового захисту щодо реалізації права на спілкування з дитиною. Рішення суду від 07.10.2024 року передбачено лише загальний порядок участі скаржника та ОСОБА_7 у вихованні їхнього сина ОСОБА_4 тиждень на тиждень, однак не встановлено конкретного часу та місця побачення є обов`язком державного виконавця, який чітко передбачених ст.. 66-1 Закону України «Про виконавче провадження», а тому виконавчий лист виданий на виконання рішення суду від 07.10.2024 року підлягає примусовому виконанню.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 – адвоката Німець О.М., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Від представника ОСОБА_3 адвоката Матіко С.Р. на адресу Закарпатського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності його та ОСОБА_7 і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України.
Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.10.2024 розірвано шлюб укладений між ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , що зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 25.05.2018, за актовим записом №345 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 25.05.2018 – розірвано. 
Після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_5 дошлюбне прізвище – « ОСОБА_6 ». 
Визначено спосіб участі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступній формі: малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає почергово з кожним із батьків, а саме один тиждень з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступний тиждень з матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Задоволено зустрічну позовну заяву адвоката Радь Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Ухвалено дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_5 , за адресою її місця проживання.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 08.04.2025 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 залишено без змін.
31.07.2025 ОСОБА_2 звернувся до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, у якій просив прийняти до виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 у справі №308/4263/24, яке набрало законної сили 08.04.2025, а також встановити графік почергової участі у вихованні дитини, заборонити ОСОБА_7 вчиняти певні дії.
Листом в.о. начальника відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М. щодо прийняття до виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 у справі №308/4263/24 повідомлено, що зазначене рішення не відноситься до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню, визначених ч. 1 ст. 3 Закону України «При виконавче провадження».
06.08.2025 на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2024 у справі №308/4263/24 судом видано виконавчий лист щодо визначення способу участі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступній формі: малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає почергово з кожним із батьків, а саме один тиждень з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступний тиждень з матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
07.08.2025 ОСОБА_2 звернувся до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, у якій просив прийняти до виконання вказаний виконавчий лист та відкрити виконавче провадження у справі.
Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троцюком В.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 11.08.2025 №79346, згідно з яким за результатами розгляду заяви щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №308/4263/24, виданого 06.08.2025 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, встановлено, що виконавчий документ не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, оскільки судом визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_4 шляхом встановлення проживання малолітнього ОСОБА_4 почергово з кожним із батьків, а саме: один тиждень з батьком, наступний тиждень з матір`ю (виконавчий документ не містить заходів примусового виконання, передбачений ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» (в тому числі таких як встановлення побачення з дитиною чи рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною), оскільки даним виконавчим документом передбачено лише визначення місця проживання малолітньої дитини). Враховуючи вищезазначене, керуючись п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.
Відповідно до ч 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно ч 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Оскільки, 07 серпня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про прийняття до виконання виконавчий лист від 07 серпня 2025 року про примусове виконання рішення суду та відкриття виконавчого провадження у справі, державний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного дня з дня надходження виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження або про відмову у його відкритті.
Так, відповідне рішення мало бути ухвалене 08 серпня 2025 року, однак, тільки 11.08.2025 року державним виконавцем Троцюком В.В. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання.
Відповідно до ч 1-3 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У порушення зазначених вимог, державний виконавець час і місце побачень не визначив, що заявник просив визначити державного виконавця та входить до його безпосередніх повноважень і яке є обов`язком, проте державний виконавець не взяв до уваги та виніс оскаржуване повідомлення.

Отже, після надходження виконавчого листа державний виконавець був зобов`язаний вчинити передбачений законом заходи примусового характеру, та визначити час та місце побачень з дитиною відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і безпідставно обмежився формальним поверненням виконавчого документа, що суперечить його прямим обов`язком і позбавило стягувача ефективного захисту права на спілкування з дитиною.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1,2,4 ч 1 ст. 376 ЦПК України, яким скаргу слід задовольнити частково із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.  
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 10 вересня 2025 року скасувати.
Скаргу задовольнити частково.
Скасувати повідомлення державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троцюка В.В. від 11.08.2025 року щодо повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання.

Зобов`язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троцюка В.В. вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2025 року.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 травня 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ