Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/647/26 
Номер провадження: 2/511/873/26
30 квітня 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді Теренчук Ж. В., 
секретаря судового засідання Ніколас С.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за законом, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви.
У лютому 2026 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якої просить встановити факт належності ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності по праву спадкування за законом на вказаний житловий будинок з господарчими спорудами.
Позовну заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 . 
Зазначений будинок та господарчі споруди були побудовані за життя матері на земельній ділянці, яка була виділена їй рішенням виконкому Роздільнянської міської ради №2 від 09.04.1969 року. 30.03.1980 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на виконання робіт щодо будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення №2 від 09.04.1969 року. Відповідно до Акту приймання індивідуального домоволодіння затвердженого рішенням виконкому Роздільнянської міської ради №98 від 03.03.1988 року будинок та господарчі споруди, були прийняті до експлуатації. На підставі рішення виконкому Роздільнянської міської ради №4 від 07.01.1988 року вирішено оформити право особистої власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .
Між тим всі документи , які підтверджують право власності померлої на цей будинок видані на померлу із зазначенням її дошлюбного прізвища – ОСОБА_6 , тоді як ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Крім цього за життя ОСОБА_4 не зареєструвала будинок в установленому законом порядку ні в органах БТІ , ні в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Тому виникла необхідність встановити факт належності будинку померлій на праві власності, так як дана обставина перешкоджає отриманню спадщина після смерті ОСОБА_4 .
Також ОСОБА_4 за життя заповіт не склала, а тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 були: - ОСОБА_7 , чоловік спадкодавця;- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка спадкодавця; - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка спадкодавця;- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син спадкодавця.
Разом з спадкодавцем проживав та був зареєстрований чоловік померлої ОСОБА_7 , який вважає позивач відповідно до ст.1268 ЦК України прийняв спадщину. Інші спадкоємці до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звертались, а тому спадщину не прийняли, спадкова справа не заводилась. 
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_7 і після його смерті відкрилась спадщина на і житловий будинок по АДРЕСА_1 , яку він прийняв після смерті дружини ОСОБА_4 , однак за життя не оформив спадкових прав. ОСОБА_7 за життя заповіту не склав, а тому має місце спадкування за законом.
Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 є його діти:- ОСОБА_2 , дочка спадкодавця;- ОСОБА_3 , дочка спадкодавця; ОСОБА_1 , син спадкодавця. Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняв лише позивач шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса з відповідною заявою.
Між тим нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як державна реєстрація права власності на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня.
Позивач просить позов задовольнити та визнати за ним право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 та який прийняв у вигляді спадщини, однак за життя не оформив спадкових прав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Процесуальні дії по справі.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.03.2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, цією ж ухвалою витребувано докази по справі. (а.с. 63)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 74)
Позиції сторін в судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, однак через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи без їх участі. (а.с. 70)
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, однак через канцелярію суду надали заяви по розгляд справи без їх участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали та не заперечували проти винесення рішення у їх відсутність.(а.с. 71-72).
Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін та без фіксації судового засідання технічними засобами в зв`язку з їх неявкою.
Судом у справі встановлені наступні фактичні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 04.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиціії Одеської області, актовий запис №151. (а.с. 7)
За життя 28.07.1970 року ОСОБА_12 ОСОБА_5 ) уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 виданим 28.07.1970 року райвідділом РАЦС м. Роздільна, актовий запис №102. (а.с. 37)
Так позивач вказує, що за життя ОСОБА_4 збудувала та набула у власність житловий будинок з господарчими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 .
Наявність житлового будинку та господарчих споруд підтверджується технічним паспортом, згідно якого зазначене нерухоме майно складається з: «А-1» житловий будинок та «а» - веранда загальною площею 63,80 кв.м., в тому числі житловою 30,10 кв.м., та господарчі споруди: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «Д» - сарай, «Е» - санвузол, «Ж» - гараж, «І» - мощення, «№1-2» - огорожа. (а.с. 30)
В підтвердження факту належності будинку померлій на праві власності суду надано наступні докази.
Так даний будинок побудоваийі на земельній ділянці, яка була виділена ОСОБА_13 рішенням виконкому Роздільнянської міської ради №2 від 09.04.1969 року, копія якого наявні в матеріалах справи. (а.с.9, 10)
15.04.1977 року між виконкомом міської ради та ОСОБА_13 було укладено Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку за вказаною адресою, що підтверджується копією Договору, наявною у матеріалах справи.(а.с.11)
30.03.1980 року ОСОБА_5 було надано дозвіл на виконання робіт щодо будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення №2 від 09.04.1969 року.(а.с.16)
Відповідно до Акту приймання індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Роздільнянської міської ради №98 від 03.03.1988 року будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 , забудовник ОСОБА_5 було прийнято в експлуатацію .(а.с.20)
На підставі рішення виконкому Роздільнянської міської ради №4 від 07.01.1988 року вирішено оформити право особистої власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .
Вартість будинку та господарчих споруд складає 427 638 грн, що підтверджується Звітом щодо визначення ринкової вартості від 03.11.2025 року. (а.с. 35)
Розпорядженням Роздільнянської міської ради Одеської області №20/МР-2016 від 19.02.2016 року назву вулиці на якій знаходиться нерухоме майно, що є предметом спадщини змінено з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 ».(а.с. 36)
Також судом встановлено, що даний будинок при житті ОСОБА_4 не зареєструвала в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. 
Також судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилась, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру 83091022 від 31.10.2025 року.(а.с. 8)
ОСОБА_4 за життя заповіту не склала, а тому має місце спадкування за законом.
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 були:
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , чоловік спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 виданим 28.07.1970 року райвідділом РАЦС м.Роздільна, актовий запис №102.
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 28.07.1970 року рай ЗАГС м.Роздільна, актовий запис №131. (а.с. 45)
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим райбюро ЗАГС м.Роздільна Одеської області, актовий запис №5 від 11.01.1974 року. (а.с. 40)
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим 06.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №206. (а.с. 50)
Разом з спадкодавцем проживав та був зареєстрований чоловік ОСОБА_7 , що підтверджується Домовою книгою щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 26)
Інші спадкоємці до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звертались, а тому спадщину не прийняли.
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим 21.08.2024 року Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №48. (а.с. (а.с. 38)
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 28.07.1970 року рай ЗАГС м.Роздільна, актовий запис №131.
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим райбюро ЗАГС м.Роздільна Одеської області, актовий запис №5 від 11.01.1974 року.
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим 06.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №206.
При вивченні документів які знаходиться в спадковій справі №163/2024 заведеної після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 було встановлено, що спадщину прийняв лише ОСОБА_1 , син спадкодавця шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса з відповідною заявою. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщину після смерті батька не прийняли.
Згідно спадкової справи 27.10.2025 року листом за №427/02-14 нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як дані щодо реєстрації права власності щодо житлового будинку АДРЕСА_1 відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.
Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. 
Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Згідно із ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст. 1217 ЦК. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
За ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Стаття 1268 ЦК України, передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Крім того згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Також відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно положень пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва «про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільний правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Верховний Суд в постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19, зауважив, що суд може визнати право власності на спадкове майно, лише якщо його неможливо оформити в нотаріальному порядку.
У відповідності до п. 3.1 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно з ч.3 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання судовому порядку.
Висновки суду.
Суд, давши оцінку обґрунтованості заявленого позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про його задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що наданими у справі доказами, позивач ОСОБА_1 довів в суді факт належності на праві власності померлій ОСОБА_4 житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Впершу чергу це надані суду докази того, що ОСОБА_4 була забудовником на отриманій в установленому законом порядку земельній ділянці, в свою чергу розпочала будівництво відповідно до норм будівельного законодавства, отримавши дозвіл на будівництво та при житті завершила будівництво, ввівши його в експлуатацію. Та обставина, що надані суду документи на будинок оформлені на дошлюбне прізвище померлої не спростовують дані висновки суду. 
Також судом встановлено, що при житті померла ОСОБА_1 не зареєструвала належний їй будинок з господарчими спорудами в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року №1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на інші речові права на нерухоме майно , набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом , визнаються державою , тобто право власності на нерухоме майно набувається в порядку який існував на час його спорудження.
Так спірний житловий будинок побудований та введений в експлуатацію у 1989 році, коли чинне законодавство не пов`язувало момент виникнення права власності на нерухоме майно з його реєстрацією
У своєму інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набирання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Тому факт належності померлій ОСОБА_4 житлового будинку по АДРЕСА_1 у справі доведено, а тому дане майно увійшло до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті.
Так після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 , та які складаються з: «А-1» житловий будинок та «а» - веранда загальною площею 63,80 кв.м., в тому числі житловою 30,10 кв.м., та господарчі споруди: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «Д» - сарай, «Е» - санвузол, «Ж» - гараж, «І» - мощення, «№1-2» - огорожа. 
Разом з спадкодавцем проживав та був зареєстрований чоловік спадкодавця - ОСОБА_7 , а тому відповідно до ст.1268 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому порядку прийняв. Інші спадкоємці, діти померлої - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка спадкодавця; - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка спадкодавця;- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син спадкодавця чспадщину не прийняли після смерті матері. 
ОСОБА_7 не скористався своїм правом на подачу нотаріусу заяви про виділення належної йому частини будинку набутої за час шлюбу та яка перебувала у спільній сумісній власності подружжя, а також не встиг оформити свої спадкові права на будинок та помер.
Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 , та які складаються з: «А-1» житловий будинок та «а» - веранда загальною площею 63,80 кв.м., в тому числі житловою 30,10 кв.м., та господарчі споруди: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «Д» - сарай, «Е» - санвузол, «Ж» - гараж, «І» - мощення, «№1-2» - огорожа, яку він прийняв після смерті дружини ОСОБА_4 , однак за життя не оформив спадкових прав.
Після смерті ОСОБА_7 спадщину приняв лише позивач, ОСОБА_1 , син спадкодавця шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса з відповідною заявою. Інші спадкоємці спадщину не прийняли.
Відповідачі надали заяви у яких не заперечують проти задоволення позовних вимог. 
Визнання позову відповідачами не суперечить іншим матеріалам справи, не порушує права інших осіб.
Тому суд вважає, що позов належить задовольнити та визнати за позивачем право власності по праву спадкування за законом на успадковане ним майно після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а саме на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 та які складаються з: «А-І» житловий будинок та «а» - веранда загальною площею 63,80 кв.м., в тому числі житловою 30,10 кв.м., та господарчі споруди: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «Д» - сарай, «Е» - санвузол, «Ж» - гараж, «І» - мощення, «№ 1-2» - огорожа,
Керуючись ст. 4, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за законом, – задовольнити.
Визнати за позивачем  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7  право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 та які складаються з: «А-І» житловий будинок та «а» - веранда загальною площею 63,80 кв.м., в тому числі житловою 30,10 кв.м., та господарчі споруди: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г» - погріб, «Д» - сарай, «Е» - санвузол, «Ж» - гараж, «І» - мощення, «№ 1-2» - огорожа, що належав ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 та який прийняв у вигляді спадщини, однак за життя не оформив спадкових прав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею - 11.05.2026 року.

Суддя Ж. В. Теренчук