ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 червня 2026 року 	Справа № 160/6169/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0675832408 в повному обсязі;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0675882408 в повному обсязі;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0675902408 в повному обсязі;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0675912408 в повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірні повідомлення-рішення прийняті відповідачем без належних правових підстав та без всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи. Зокрема, позивач вказала, що вона є податковим резидентом Республіки Польща, оскільки до 2022 року та на зараз проживає у Республіці Польща та сплачує там податки. Тому, вважає, що у нього не має обов`язку звітувати та сплачувати податки на території України.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 16.03.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу в адміністративній справі, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Згідно відзиву на позовну заяву контролюючий орган позов не визнає, зазначив, що не погоджується з його доводами, просить відмовити у його задоволенні. Зокрема, вказав, що за результатами проведеної перевірки позивача, встановлено не сплату позивачем податку на доходи з фізичних осіб та військового збору із доходів, отриманих за межами України. Ця інформація стала відома контролюючому органу згідно з листом №27331/7/99- 00-24-04-03-07 від 02.10.2024 компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, у порядку передбаченому Конвенцією між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993 (далі – Конвенція), стосовно одержання доходів фізичними особами – резидентами України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd». До того, ж перевіркою встановлено, що позивач податкові декларації за 2022 рік до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не подавала, та відповіді на запит контролюючого органу не надала.
Згідно наданої позивачем відповіді на відзив, позивач вважає доводи відзиву такими, що не спростовують наведених у позові обставин. Зокрема, позивач вказала, що відповідно до чинного законодавства в Україні відсутній правовий механізм “виходу” з українського податкового резидентства, законодавством не передбачено конкретних дій, які позивач мала б вчинити на підтвердження статусу податкового резидента іншої держави. Також позивач зазначила, що у наданих відповідачем витягах з інформації наданої компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії стосовно позивача не зазначаються конкретні дати проведення розрахункових трансакцій, реквізити розрахункових рахунків, що використовувались для проведення трансакцій, зокрема рахунку(-ів) отримувача, сум трансакцій тощо.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Наказом від 13.08.2025 №5104-п «Про проведення документальної невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 » на підставі пп. 19-1.1.1 п.19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.1, п.78.1.2, п. 78.1 ст. 78, ст. 79, пп.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) та у зв`язку з отриманням інформації щодо одержаного доходу в 2022 році фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від «Fenix International Ltd» (Великобританія) за створення контенту на платформі OnlyFans, призначено проведення позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 з метою достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
За результатами перевірки складено Акт перевірки від 02.10.2025 № 4201/04-36-24-08/ НОМЕР_1 .
Згідно висновків вказаного акту, під час перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем:
п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п. 170.11.1 п.170.11 ст. 170, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Кодексу №2755, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік: 
п.п. 163.1.3 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст.164, п.п. 168.2.1 п.168.2 ст. 168, п.п. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170 з урахуванням п. 167.1 ст. 167 Кодексу №2755, занижено суму податку на доходи фізичних осіб за 2022 рік на суму 53317,02 грн; 
п.п.1.2, п.п. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX Кодексу №2755 занижено суму військового збору за 2022 рік на суму 4443,09 грн; 
п.п. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 Кодексу в частині ненадання відповіді на запит, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Кодексу №2755.
В Акті також зазначається, що позивачем, у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 було отримано іноземний дохід у розмірі 8100 дол. США, відповідно до даних, отриманих відповідачем із листа ДПС України №27331/7/99-00-24-04-03-07 від 02.10.2024, що надійшли від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. 
Також у Акті вказано, що позивачем не було подано податкової декларації з розрахунку сум доходів фізичних осіб за 2022 рік та не сплачено податки із вказаного доходу. 
За наслідками перевірки, 11.12.2025 контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: 
№0675832408 яким визначено податок на доходи фізичних осіб, шо сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 66846 грн 20 коп., у т.ч. за основним платежем на суму 53317 грн 02 коп. та застосовано штрафні санкції у розмірі 13329 грн 26 коп.; 
№0675882408, яким визначено військовий збір на загальну суму 5553 грн 87 коп., у т.ч. за основним платежем на суму 4443 грн 09 коп. та застосовано штрафні санкції у розмірі 1110 грн 78 коп.; 
№0675902408, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 340,00 грн за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік; 
№0675912408, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 8000,00 грн за ненадання на запит контролюючому органу первинних документів та інформації.
Не погоджуючись з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. 
Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1. статті 1 ПК України).
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За приписами пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пп. 78.1.1, 78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.
Пунктом 79.1 ст. 79 ПК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Відповідно до п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Судом досліджено зміст наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 13.08.2025 №5104-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної фізичної особи платника податків ОСОБА_1 » та встановлено, що в ньому чітко визначено правову (юридичну) підставу проведення такої перевірки та існує відповідна фактична підстава, яка є передумовою для її проведення.
Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відтак, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.
З системного аналізу зазначених норм Податкового кодексу України слідує, що проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; допуск до перевірки; вивчення наданих платником податків документів та/або інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.
Реалізація зазначених етапів означає, що податкова перевірка відбулася як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та прийняти відповідне рішення.
Судом не встановлено порушень контролюючим органом наведених вище норм права під час призначення та проведення перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що Державна податкова служба України листом № 27331/7/99-00-24-04-03-07 від 02.10.2024 надіслала Головним управлінням ДПС в областях та ГУ ДПС у м. Києві інформацію, надану компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії у порядку, передбаченому Конвенцією між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993 (далі - Конвенція), стосовно одержання доходів фізичними особами - резидентами України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd> за створення контенту на платформі Only Fans за 2020 - 2022 роки.
В цьому листі структурним підрозділам надана вказівка стосовно того, що при відпрацюванні зазначеної інформації забезпечити одержання від зазначених платників податків - фізичних осіб відповідних пояснень та їх документального підтвердження згідно з положеннями п. 73.3 ст. 73 Кодексу. У разі підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи ДПС, невиконання ними податкового обов`язку щодо декларування одержаних доходів та сплати належних сум податків і зборів до бюджету - вжити заходів щодо проведення документальних перевірок таких платників.
Разом з цим листом, ГУ ДПС у Дніпропетровській області отримано інформацію від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, у порядку передбаченому Конвенцією між урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993 (далі – Конвенція), стосовно одержання доходів фізичними особами – резидентами України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі OnlyFans за 2022 рік на користь фізичної особи ОСОБА_1 протягом 2022 року надійшли грошові перекази на загальну суму 8100,00 дол. США.
22.11.2024 відповідачем направлено позивачу лист №78811/6/04-36-24-17-15 про необхідність надання до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік та надання документів щодо підтвердження отриманого доходу. 
Позивач на запит не відповіла, відповідних документів контролюючому органу не надала.
Оскільки ОСОБА_1 , як платник податків, мала можливість дотримуватися правил та норм Податкового кодексу України, зокрема щодо отримання поштової кореспонденції за податковою адресою або подання заяви про бажання отримувати документи через електронний кабінет, та відповідно до пп.17.1.16. п.17.1. ст.17 Кодексу надавати за власною ініціативою письмові пояснення та/або документи щодо обставин, які підтверджують відсутність її вини у вчиненому податковому правопорушенні, в порядку, встановленому цим Кодексом, за порушення яких передбачена відповідальність, однак не вжила достатніх заходів для цього через те, що діяла без належної обачності, це призвело до податкового правопорушення.
При цьому, позивач посилається на те, що починаючи з 2021 року і дотепер постійно проживає на території Республіка Польща та є резидентом цієї країни. Однак, позивачем не надано відповідних доказів щодо повідомлення контролюючого органу про зміну своєї податкової адреси. Надсилання до контролюючого органу заяви від 09.11.2024 про бажання отримувати документи в електронній формі через Електронний кабінет платника податків, не позбавляє платника податків обов`язку повідомити про зміну своїх облікових даних, зокрема, і адресу місцезнаходження.
З огляду на вищевикладене, висновок ГУ ДПС у Дніпропетровській області про порушення ФОПП ОСОБА_1 приписів п.п. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 Кодексу, в частині ненадання відповіді на запит надісланий відповідно до підстав передбачених підпунктами 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Кодексу №2755, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.
Щодо інших виявлених в ході перевірки порушень податкового законодавства, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Крім того, згідно з пп.14.1.55 п.14.1 ст.14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.
Згідно з пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Пунктом 163.1 ст.163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Пунктом 164.3 ст.164 ПК України визначено, що при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.
Пунктом 164.4 ст.164 ПК України передбачено, що під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.
Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст.168 ПК України.
Згідно з пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Водночас доходи, визначені ст.163 ПК України, на момент виникнення спірних правовідносин, були об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становила 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України).
Положення підпунктів 83.1.1, 83.1.2, 83.1.6 п.83.1 ст.83 ПК України передбачають, що матеріалами, які є підставою для висновків під час проведення перевірок є документи, визначені Кодексом, податкова інформація та інші матеріали, отримані у порядку та у спосіб, передбачені Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи ДПС.
Відповідно до ст.72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органу ДПС використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ, від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, за наслідками податкового контролю, а також інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства, зокрема відомості декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та/або добровільно чи за запитом надана органу ДПС в установленому законом порядку. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи ДПС завдань та функцій.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наявної у відповідача податкової інформації, фізична особа платник податків ОСОБА_1 у 2022 році отримала доходи, які згідно з Податковим кодексом України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік.
Як вже зазначалось, відповідні інформація надійшла до податкового органу від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії стосовно одержання доходів фізичними особами - резидентами України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі OnlyFans за 2020 - 2022 роки, на користь фізичної особи ОСОБА_1 протягом 2022 року надійшли грошові перекази на загальну суму 8100,00 дол. США.
Так, разом із листом ДПС України № 27331/7/99-00-24-04-03-07 від 02.10.2024 було направлено додатки в електронному вигляді, про що також зазначено у самому листі.
Відповідно до витягу з додатку до листа ДПС від 02.10.2024 №27331/7/99-00-24-04-03-07, однією з фізичних осіб резидентів України щодо яких було надано інформацію про отримані доходи від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі OnlyFans за 2022 рік є ОСОБА_1 , у 2022 році проведено 9 транзакцій, на загальну суму 8100 долл. США.
Зазначені відомості використано відповідачем при проведенні позапланової невиїзної перевірки щодо позивачки, результати якої оформлені актом Акт перевірки від 02.10.2025 № 4201/04-36-24-08/ НОМЕР_1 .
У розумінні положень статей 72-73 ПК України інформація, отримана від компетентних органів іноземних держав відповідно до міжнародних договорів, що містять положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або укладених на їх підставі міжвідомчих договорів, є податковою інформацією, а тому використовується контролюючими органами як підстава для проведення документальних перевірок та є підставою для висновків під час проведення перевірок.
Отже, враховуючи отриману відповідачем податкову інформацію, фізична особа платник податків ОСОБА_1 протягом 2022 року фактично отримала доходи з джерел за межами України, з яких не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір на загальну суму 8100дол. США.
Відповідно до положень ПК України платник податку, що отримує іноземні доходи, тобто доходи, отримані з джерел за межами України, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію про майновий стан і доходи за наслідками відповідного податкового року, а також сплатити податки з таких доходів.
За п.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані:
а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію;
в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
Нормою 170.11.1. ПК України передбачено, що у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, крім:
а) доходів, визначених підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, що оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу;
б) прибутку від операцій з інвестиційними активами, що оподатковується в порядку, визначеному пунктом 170.2 цієї статті;
в) прибутку контрольованих іноземних компаній, що оподатковується в порядку, визначеному пунктом 170.13 цієї статті;
г) виплат у грошовій чи негрошовій формі у зв`язку з розподілом прибутку, або його частини, джерелом яких є утворення без статусу юридичної особи, створене на підставі правочину або зареєстроване відповідно до законодавства іноземної держави (території) без створення юридичної особи, що оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 170.11-1 цієї статті.
За вимогами п.49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Відповідно п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Підпунктом 49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України встановлено, що податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.
Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДПС податкових декларацій було встановлено, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 за період, що перевірявся - 2022 рік, податкову декларацію до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не подавала. Наведені обставини позивачкою не заперечуються, доказів протилежного до суду не надано.
З огляду на вищевикладене, висновок ГУ ДПС у Дніпропетровській області про те, що позивачем було порушено приписи пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.170.11.1 п.170.11 ст.170, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України щодо неподання за 2022 рік податкової декларації до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.
Оскільки платником податків дата отримання іноземних доходів документально не підтверджена, в ході перевірки при перерахуванні у гривні сум доходу, отриманих ФОПП ОСОБА_1 за 2022 рік застосовано валютний курс Національного банку України, що діяв на 31 грудня 2022 року.
Отже, в ході перевірки було встановлено, що у 2022 році ФО ОСОБА_1 отримано дохід з джерел за межами України на суму 8100 дол. США, що за валютним курсом НБУ станом на 31.12.2022 складає - 296205,66 грн. (8100,00 х 36,5686 = 296205,66 грн.), проте декларацію за 2022 рік позивачка не подала, а податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплатила.
При цьому, відповідно до вимог п.п.54.3.1 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.
Отже, з огляду на встановлені в ході перевірки порушення позивачкою норм податкового законодавства, на виконання вимог п.п.54.3.1 п.54.3 ст.54 ПК України, відповідачем було донараховано ОСОБА_1 податкове зобов`язання: з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 53317,02грн. (296205,66 х 18 % = 53317,02 грн.), військовий збір у розмірі 4443,09 грн. (296205,66 х 1,5% = 4443,09грн.).
Щодо посилання позивачки на те, що починаючи з 2022 року вона є податковим резидентом Республіки Польща, та, відповідно, нарахування відповідачем податку на доходи з фізичних осіб та військового збору на суму доходів отриманих поза межами України є подвійним оподаткуванням, що суперечить нормам Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993, суд зазначає таке.
До матеріалів справи позивачем надано Сертифікат резидента форми CFR-1 від 18.08.2025 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 №1432-SOB-1.4060.1202.2025, із зазначенням місця проживання - Польща, Воєводство Мазовецьке, Повіт Варшавський Західний, Ґміна Блонє, АДРЕСА_1 та Сертифікат резидента форми CFR-1 від 12.08.2021 за період з 10.08.2021 №1431-SOB.4060.1495.2021, із зазначенням місця проживання - АДРЕСА_2 , населений пункт Варшава, індекс 02-495, пошта Варшава. 
Також з матеріалів справи вбачається, що позивач отримавши спірні ППР, 23.01.2026 звернулась до відповідача зі скаргою, в якій просила відповідача скасувати спірні ППР від 11.12.2025, та провести повторний розгляд матеріалів.
Відповідно до п. 56.2, 56.3 ст. 56 ПК України, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується
Тож, в даному випадку, позивачем подано скаргу на спірні ППР не до контролюючого органу вищого рівня, а до контролюючого органу який їх прийняв, тобто з порушенням процедури, а по-друге, позивач почала вчиняти дії щодо оскарження ППР та відповідно, захисту своїх прав тільки у січні 2026 року, тоді як слушними є доводи відповідача про те, що позивач повинна була отримати Сертифікат про податкове резиденство іншої країни та надати його контролюючому органу в України протягом 2022 року. 
Тому, контролюючий орган під час визначення та нарахування позивачу податкових зобов`язань за наслідками проведеної перевірки діяв на підставі закону, у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення, прийняті ГУ ДПС у Дніпропетровській області 11.12.2025 №0675832408, №0675882408, №0675902408, №0675912408 є правомірними та підстави для їх скасування відсутні.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належним чином довів правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та відсутність правових підстав для їх скасування.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні позовної заяви слід відмовити.
Підстави для розподілу судового збору відсутні.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено 01.06.2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна