ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/5657/25	

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", м. Дніпро 
до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу "Нікопольський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету", м. Дніпро 
про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 114 322,80 грн., 3% річних у розмірі 5325,11 грн., інфляційної складової у розмірі 20 336,63 грн. 

Суддя Ніколенко М.О.
Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу "Нікопольський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 114 322,80 грн., 3% річних у розмірі 5 325,11 грн., інфляційної складової у розмірі 20 336,63 грн.
Ухвалою суду від 13.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/5657/25 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 

ЩОДО КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА ПРО ЗАЛУЧЕННЯ ДО УЧАСТІ У СПРАВІ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ, ЯКА НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ НА ПРЕДМЕТ СПОРУ.
У відзиві відповідач заявив клопотання про залучення до участі у справі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
В обґрунтування заявленого клопотання відповідач вказав, що у порядку досудового врегулювання спору щодо правомірності нарахувань за необліковану електричну енергію відповідач звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) 16.05.2024 № 01/05-128 зі скаргою на дії оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про незаконне нарахування необлікованої електричної енергії.
Відповідач вказав, що листом від 22.05.2024 № 5432/20.3/7-24 НКРЕКП зобов`язало АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ДПЗД «Укрінтеренерго» надати ґрунтовні пояснення та документи для встановлення фактичних обставин справи та врегулювання спірного питання. Відповідач повторно звертався до НКРЕКП про надання інформації щодо розгляду звернень листом № 01/05-35 від 10.02.2025, але відповідь відсутня.
Відповідач стверджує, що на момент подання відзиву на позовну заяву відповідач не отримав відповідь від НКРЕКП за результатами перевірки.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
Так, правомірність складання акту про порушення № Дн 001601 від 26.09.2023 та обґрунтованість прийнятого комісією рішення № 258 від 22.01.2024 не є предметом розгляду та доказування у цій справі.
Разом з тим, згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, яким чином рішення суду у цій справі вплине на права та обов`язки АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».
За таких обставин, клопотання відповідача про залучення до участі у справі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору слід залишити без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (надалі – постачальник) та Дніпровським державним аграрно-економічним університетом в особі відокремленого структурного підрозділу "Нікопольський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (надалі - споживач) було укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії № 161/1 від 29.12.2023 (надалі - договір).
Пунктом 1.1 договору передбачено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 4.1 договору, вартість електричної енергії за цим договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3 цього договору, та становить 83 329,22 грн., крім того ПДВ 16 665,84 грн., всього з ПДВ - 99 995,06 грн.
Ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором становить 6,49593 грн. без ПДВ, разом з ПДВ 7,795111 грн.
Позивач вказав, що виконав умови договору, у період з січня по березень 2024 року поставив відповідачу електричну енергію на суму 183 274,58 грн.
Позивач зазначив, що виставив відповідачу відповідні рахунки на оплату № 252001750014 від 31.01.2024 на суму 81 935,28 грн., № 258501744656 від 29.02.2024 на суму 64 784 грн., №250201779368 від 31.03.2024 на суму 34 149,72 грн.
Згідно з п. 4.3 розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.
Пунктом 4.5 договору визначено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.
Позивач наполягає на тому, що:
- рахунок № 252001750014 від 31.01.2024 на суму 81 935,28 грн. споживач мав оплатити у строк до 12.02.2024; 
- рахунок № 258501744656 від 29.02.2024 на суму 64 784 грн. споживач мав оплатити у строк до 11.03.2024; 
- рахунок № 250201779368 від 31.03.2024 на суму 34 149,72 грн. споживач мав оплатити у строк до 11.04.2024.
Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив спожиту електричну енергію у встановлені строки у повному обсязі.
Позивач вказав, що споживачем було частково оплачено рахунок № 252001750014 від 31.01.2024 на суму 68 951,78 грн.
За таких обставин, за розрахунком позивача, у Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу "Нікопольський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" у розмірі 114 322,80 грн.
За порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 5325,11 грн. та інфляційну складову у розмірі 20 336,63 грн. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.
Відповідач вказав, що оператор системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі - ОСР) надав обсяги розподіленої енергії за період січень-березень 2024 року з урахуванням необлікованої електричної енергії, щодо якої відповідач має заперечення і звертався у порядку досудового врегулювання спору до відповідних інстанцій.
Так, за твердженням відповідача, 26.09.2023 під час технічної перевірки вузла обліку електричної енергії відповідача працівниками ОСР було встановлено порушення роботи лічильника, який не дораховує спожиту електроенергію, про що було складено акт про порушення № Дн 002601 від 26.09.2023, в якому вказано про порушення пункту.5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), що відповідає пункту 8.4.2. ПРРЕЕ: «виявлені ознаки порушення роботи розрахункового засобу обліку з метою зміни його показів, при виключенні трифазного навантаження на фазі А лічильний механізм лічильника спожиту електричну енергію не враховує, розрахунковий лічильник недораховує спожиту електричну енергію та має похибку 34,6 %» (кінець цитати).
Відповідач зазначив, що на підставі перевірки зовнішнього огляду засобу обліку у місті Дніпро, що засвідчено актом № 57 від 30.11.2023, було встановлено: «лічильник не відповідає класу точності та не дораховує 31,2 % електроенергії».
У зв`язку з цим, як вказав відповідач, 22.01.2024 на засіданні комісії по розгляду акта про порушення представниками ОСР було складено Протокол № 258 та прийнято рішення про проведення перерахунку спожитої відповідачем електричної енергії та донарахування необлікованих засобом обліку кіловат, врахувавши їх в актах прийому-передачі електричної енергії в січні, лютому та березні 2024 року, а саме, провести перерахунок спожитої електроенергії з 01.01.2022 по 26.09.2023 та донарахувати: січень 2024 - 4914 кВт, лютий - 4914 кВт, березень - 4914 кВт.
Згідно з довідкою відповідача від 06.05.2024 № 01/05 -104 про спожиту електричну енергію за січень, лютий, березень 2024, у січні 2024 року відповідачем спожито 6968,0 кВт, нараховано оплату 84 340,86 грн. за 11 882,0 кВт (донараховано 4914 кВт) згідно з актом № 252001750014-1 від 12.02.2024. Сплачено відповідачем 15 396,00 грн. (за 2169 кВт) згідно з актом №252001750014-1 від 05.03.2024 та рахунком № 250701150200 від 05.03.2024.
У лютому 2024 року відповідачем спожито 5224,0 кВт, нараховано оплату 64 784,00 грн. за 10 138,0 кВт (донараховано 4914 кВт) згідно з актом № 258501744656-1 від 29.02.2024. Сплачено 44 552,58 грн. (за 6972 кВт) згідно з актом № 258501744656-1 від 13.03.2024 та рахунком №2585017446565 від 13.03.2024.
У березні 2024 року відповідачем спожито 616 кВт, а нараховано оплату 34 149,72 грн. за 5530 кВт (донараховано 4914 кВт) згідно з актом № 250201779368 1. Сплачено відповідачем 6597,62 грн. (за 1068,38) згідно з актом № 251201021013-1 від 18.04.2024 та рахунком №250201779368 від 18.04.2024.
Відповідач вважає, що протокол № 258 від 22.01.2024 не містить інформації про підставу порушення, суму боргу, а вказує на необхідність внесення коштів відповідачем за необліковану електричну енергію. До протоколу ОСР не надано розрахунку до акту порушень з визначенням загальної суми та формули розрахунку, не обґрунтовано період, за який донараховує додатковий обсяг електроенергії. 
Відповідач вказав, що звертався до ОСР про надання розрахунку до протоколу № 258. Так, у листі № 01/07-52 від 25.03.2024 відповідач просив надати розрахунок необлікованої електричної енергії. Але відповіді не отримав.
Відповідач зазначив, що акт про порушення № Дн 002601 від 26.09.2023, що є підставою для протоколу № 258 від 22.01.2024, також не містить посилання на конкретний пункт порушень ПРРЕЕ. Пункт 8.4.2, який зазначено в акті, містить 9 підпунктів, серед яких всі порушення прямо вказують на умисні дії.
Відповідач звернув увагу на те, що в акті № Дн 002601 від 26.09.2023 зазначено про виявлені ознаки порушення роботи розрахункового засобу обліку з метою зміни його показів. На підставі якого саме підпункту пункту 8.4.2 ПРРЕЕ в діях відповідача зафіксовано порушення і яким чином відповідач порушив роботу розрахункового засобу обліку в акті не вказано, а відповідно і протокол № 258 від 22.01.2024 не містить зазначену інформацію.
Відповідач наполягає на тому, що в акті про порушення не встановлена наявність чи відсутність дії або бездіяльності, спрямованих на приховування спожитого обсягу електричної енергії в частині встановлення втручання в засоби обліку, а не зазначення в акті про факт порушення пломб робить неможливим несанкціоноване втручання в прилад обліку. Акт зовнішнього огляду № 57 від 30.11.2023 зазначає про відсутність зовнішніх пошкоджень засобу обліку.
Отже, за твердженням відповідача, з його сторони навмисні протиправні дії, спрямовані на приховування реального обсягу спожитої електричної енергії, відсутні. Відтак, відсутня підстава для нарахування позивачем боргу 114 322,80 грн. за використану електричну енергію у січні-березні 2024 року за даними довідки ОСР про обсяги розподіленої електричної енергії по ЕІС-коду точки комерційного обліку об`єкту відповідача.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ. 
Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії № 161/1 від 29.12.2023 у розмірі 114 322,80 грн., 3% річних у розмірі 5 325,11 грн., інфляційної складової у розмірі 20 336,63 грн.
Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи було позивачем поставлено відповідачу електричну енергію, у якому обсязі; в які строки та якому розмірі відповідач мав оплатити спожиту електричну енергію), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи було оплачено відповідачем спожиту електричну енергію у встановлені строки), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником. 

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (надалі – постачальник) та Дніпровським державним аграрно-економічним університетом в особі відокремленого структурного підрозділу "Нікопольський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (надалі - споживач) було укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії № 161/1 від 29.12.2023 (надалі - договір).
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 10.1 договору, договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк по 31.12.2024, якщо інший термін не визначений умовами закупівлі. Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань. В частині початку постачання новому споживачеві, договір починає діяти з дати внесення споживача д реєстру споживачів постачальника адміністратором комерційного обліку.
Пунктом 1.1 договору передбачено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 4.1 договору, вартість електричної енергії за цим договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3 цього договору, та становить 83 329,22 грн., крім того ПДВ 16 665,84 грн., всього з ПДВ - 99 995,06 грн.
Ціна за 1 кВт*год електричної енергії за цим договором становить 6,49593 грн. без ПДВ, разом з ПДВ 7,795111 грн.
Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. 
Позивач виконав умови договору, у період з січня по березень 2024 року поставив відповідачу електричну енергію на суму 183 274,58 грн.
Позивач виставив відповідачу відповідні рахунки на оплату № 252001750014 від 31.01.2024 на суму 81 935,28 грн., № 258501744656 від 29.02.2024 на суму 64 784 грн., № 250201779368 від 31.03.2024 на суму 34 149,72 грн.
Згідно з п. 4.3 розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.
Пунктом 4.5 договору визначено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.
Так, відповідно до змісту спірних рахунків:
- рахунок № 252001750014 від 31.01.2024 на суму 81 935,28 грн. споживач мав оплатити у строк до 12.02.2024; 
- рахунок № 258501744656 від 29.02.2024 на суму 64 784 грн. споживач мав оплатити у строк до 11.03.2024; 
- рахунок № 250201779368 від 31.03.2024 на суму 34 149,72 грн. споживач мав оплатити у строк до 11.04.2024.
Слід звернути увагу на те, що відповідач під час розгляду цієї справи не заперечив проти способу визначення позивачем кінцевого строку оплати виставлених рахунків.
Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив спожиту електричну енергію у встановлені строки у повному обсязі.
Споживачем було частково оплачено рахунок № 252001750014 від 31.01.2024 на суму 68951,78 грн.
За таких обставин, у Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу "Нікопольський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" у розмірі 114 322,80 грн.
Щодо заперечень відповідача слід вказати про таке.
Відповідач наполягає на тому, що спірна сума 114 322,80 грн. була не спожита ним, а саме донарахована рішенням комісії Нікопольського розрахункового центру по розгляду акту про порушення № Дн 001601 від 26.09.2023, оформленим протоколом № 258 від 22.01.2024.
Так, правомірність складання акту про порушення № Дн 001601 від 26.09.2023 та обґрунтованість прийнятого комісією рішення № 258 від 22.01.2024 не є предметом розгляду та доказування у цій справі.
Разом з тим, згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За умови не надання відповідачем під час розгляду цієї справи належних та допустимих доказів скасування у встановленому порядку рішення комісії Нікопольського розрахункового центру по розгляду акту про порушення № Дн 001601 від 26.09.2023, оформленого протоколом № 258 від 22.01.2024, твердження відповідача по незгоду з цим рішенням не можуть слугувати підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у цій справі.
Крім того, у листі № 01/05-322 від 09.12.2024 відповідач просив позивача заборгованість у сумі 114 322,80 грн. розбити на дві суми у зв`язку з частковим фінансуванням.
У листі № 01/07-80 від 18.04.2024 відповідач просив позивача заборгованість у сумі 34 149,72 грн. розбити на дві частини у зв`язку з недостатнім фінансуванням.
Тобто, у цих листах відповідач фактично визнавав наявність у нього заборгованості перед позивачем у розмірі 114 322,80 грн.
Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності, базується ще на римській максимі - «non concedit contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (такі висновки наведено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 06.12.2019 у справі №910/353/19, від 07.11.2019 у справі №910/124484/18, від 14.05.2020 у справі №910/7515/19, від 19.02.2020 у справі №915/411/19).
А отже, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 114 322,80 грн. є обґрунтованими.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 5 325,11 грн. за загальний період з 13.02.2024 по 05.10.2025 та інфляційну складову у розмірі 20 336,63 грн. за період з лютого 2024 року по серпень 2025 року.
Розрахунки 3% річних та інфляційної складової, надані позивачем, зроблені правильно та відповідають вимогам чинного законодавства. 
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 325,11 грн. та інфляційної складової у розмірі 20 336,63 грн. є обґрунтованими.
Стосовно інших доводів сторін суд зазначає про таке.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Обставини, на які посилається позивач, доводяться вимогою про сплату заборгованості (том 1 а.с. 10), довідкою про обсяги розподіленої електричної енергії (том 1 а.с. 12), договором про постачання електричної енергії з додатками (том 1 а.с. 13 - 20), поштовими документами (том 1 а.с. 21), рахунками на оплату (том 1 а.с. 23 - 24), актами прийому - передачі електричної енергії (том 1 а.с. 115, 116 - 117), листами споживача (том 1 а.с. 116, 118 - 119).
Обставини, на які посилається відповідач, доводяться актом про порушення № Дн 001601 (том 1 а.с. 73), актом № 57 від 30.11.2023 (том 1 а.с. 74), протоколом № 258 від 22.01.2024 (том 1 а.с. 75), довідкою № 01/05-104 від 06.05.2024 (том 1 а.с. 76), актами прийому - передачі та рахунками на оплату (том 1 а.с. 77 - 83, 85, 90), листом № 01/07-52 від 25.03.2024 (том 1 а.с. 84), скаргою № 01/05-128 від 16.05.2024 (том 1 а.с. 86 - 87), листом НКРЕКП від 22.05.2024 №5432/20.3/7-24 (том 1 а.с. 88), листом № 01/05-35 від 10.02.2025 (том 1 а.с. 89), платіжними інструкціями (том 1 а.с. 91 - 95), довідкою № 01/05-281 від 27.10.2025 (том 1 а.с. 98), листом №01/05-37 від 10.02.2025 (том 1 а.с. 89).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ. 
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету (місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Сергія Єфремова, будинок 25; ідентифікаційний код: 00493675) в особі відокремленого структурного підрозділу "Нікопольський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (місцезнаходження: 53207, Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, місто Нікополь, вул.Патріотів України, будинок 167; ідентифікаційний код: 26371946) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 4Д; ідентифікаційний код: 42082379) суму основної заборгованості у розмірі 114 322,80 грн., 3% річних у розмірі 5325,11 грн., інфляційну складову у розмірі 20 336,63 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений та підписаний 28.05.2026.

Суддя М.О. Ніколенко