Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року Справа№200/2213/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною у звільненні з військової служби, зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив суд:
визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, оформлену листом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби згідно з абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу за мобілізацією на посаді солдату 106 резервної роти військової частини НОМЕР_1 . 03.03.2026 року Позивач звернувся по команді з рапортом з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: відповідно до абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. 
20.03.2026 року Позивач отримав відмову у реалізації поданого ним рапорту про звільнення з військової служби, мотивовану тим, що: у матері Позивача наявна інша донька– ОСОБА_2 , яка може здійснювати постійний догляд.
Позивач вважає, що така відмова військової частини НОМЕР_1 є незаконною, так як суперечить актам чинного законодавства України, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду від 04.10.2024 року, з урахуванням ухвали від 08.10.2024 року, прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною у звільненні з військової служби, зобов`язання вчинити певні дії.
Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/2213/26. 
Витребувано від Відповідача: 
- докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.
Справу призначити до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзиву на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.
Відповідачем до суду надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що командуванням військової частини НОМЕР_1 розглянуто рапорт позивача та зазначено, що відповідно до доданого до рапорту акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 04.02.2026 встановлено наявність іншого члена сім`ї першого ступеня споріднення, який може здійснювати постійний догляд за матір`ю військовослужбовця ( ОСОБА_3 , 1956 р.н., особою з інвалідністю ІІ групи), а саме доньки – ОСОБА_2 , 1979 р.н. Враховуючи відсутність у доданих до рапорту документах доказів того, що інший член сім`ї – ОСОБА_2 , 1979 р.н., не може здійснювати постійний догляд за матір`ю заявника та сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, правові підстави для задоволення рапорту позивача та звільнення з військової служби в запас на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представником позивача до суду на надано відповідь на відзив, згідно змісту якої зазначено, що донька матері не має права ані на проживання в Україні, ані на в`їзд в Україну. Об`єктивно не може здійснювати постійний догляд той, хто не може приїхати в Україну та проживати на території України. Наполягає на тому що, самого факту наявності іншої особи (у даному випадку І ступеня споріднення) недостатньо, щоб стверджувати про відсутність підстав для звільнення з військової служби. 
У додаткових поясненнях представник позивача просив суд в даній справі застосувати позиції Верховного суду викладених у постановах від 29 квітня 2026 року у справі № 520/14746/25, від 27 лютого 2025 року у справі № 380/16966/24.
Суддя Галатіна О.О. перебувала на лікарняному з 25 травня 2026 року по 27 травня 2026 року.
Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді солдата резерву 106 запасної роти.
03.03.2026 позивач подав рапорт з проханням звільнити його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: відповідно до абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
До рапорту позивачем додана такі документи: додаткові (письмові) пояснення до рапорту на обґрунтування позиції про відсутність в матері позивача інших членів сім`ї які б могли здійснювати постійний догляд за нею; паспорт та РНОКПП позивача; паспорт та РНОКПП матері позивача; свідоцтво про народження позивача; пенсійне посвідчення по інвалідності матері позивача; висновок ЛКК за формою затвердженою МОЗ 080/40 №3/375 від 03.12.2025 року; витяг з реєстру територіальної громади про місце реєстрації матері позивача; довідка ВПО матері позивача; витяг з реєстру територіальної громади про місце реєстрації позивача; довідка ВПО позивача; акт про встановлення факту здійснення постійного стороннього догляду №101 від 08.12.2025; копія закордонного паспорту ОСОБА_4 (сестри позивача) з відміткою про перетин кордону; адресний листок вибуття ОСОБА_4 (сестри позивача) на постійне місце проживання до РФ; копія паспорту ОСОБА_2 (сестри позивача); копія свідоцтво про народження ОСОБА_2 (сестри позивача); копія свідоцтво про зміну імені (прізвища ОСОБА_5 на ОСОБА_4 ) сестри позивача; нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 про підтвердження обставин викладених в рапорті; копія довідки Генерального консульства України про припинення громадянства України ОСОБА_2 (сестри Позивача) від 14.01.2009 року; акт перевірки сімейного стану військовослужбовця; відповіді на запити з ДПСУ та ДМС щодо перетину кордону сестрою позивача.
Відповідач листом відмовив у задоволенні рапорту позивача, зазначивши, що згідно поданих документів, зокрема й акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 04.02.2026, крім Позивача наявні інші члени сім`ї першого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за матір`ю Позивача, ОСОБА_3 , 1956 р.н., особою з інвалідністю II групи, а саме: дочка ОСОБА_2 , 1979 р.н. При цьому документи про те, чи член сім`ї першого ступеня споріднення не може здійснювати постійний догляд за матір`ю Позивача та сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи до поданого рапорту не додано..
Позивач з такою відмовою відповідача не погоджується та вважає, що подав докази необхідності здійснення постійного догляду за своєю матір`ю, яка має II групу інвалідності та документально довів неможливість (відсутність) у його матері інших членів сім`ї як першого, так і другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати за нею постійний догляд, вважає, що має право на звільнення з військової служби згідно з абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а відмова у звільненні є протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII.
Згідно з частинами першою-третьою, шостою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).
Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
В свою чергу, абзацом 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).
Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.
Так, при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.
Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У даній справі, що розглядається, ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військової частини НОМЕР_1 , звернувся до безпосереднього командира з рапортом про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, а саме: відповідно до абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІI групи.
Як встановлено судом до рапорту про звільнення позивач додав документи, що підтверджують наявність інвалідності у його матері ОСОБА_3 , 1956 року народження, ІІ групи безстроково, витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 146/25/1381/BT, причина інвалідності вказано загальне захворювання.
Згідно з висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_3 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Про необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю позивача також вказано в акті перевірки сімейного стану військовослужбовця від 04.02.2026,.
Відповідачем не заперечується те, що матір позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду, проте за наслідками розгляду рапорту відмовлено позивачу у звільненні, оскільки не підтверджено відсутність інших членів сім`ї, які можуть здійснювати догляд.
В спірному випадку позиція відповідача полягає в тому, що під час перевірки сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 було встановлено наявність інших осіб першого ступеня споріднення, а саме дочки - ОСОБА_2 , 1979 року народження.
Аналізуючи зміст абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII Верховний Суд у постанові від 27.02.2025 у справі №380/16966/24 виснував, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж юридичної наявності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону №2122-IX.
Верховний Суд у постанові від 07.05.2025 у справі № 420/30227/24 також наголосив на важливості визначення потенційних обов`язків щодо здійснення постійного догляду за особами, що потребують сторонньої допомоги, яка переважно покладається на членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Відповідно до довідок взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.11.2025 № 3501-5003881502 та від 03.12.2025 № 3501-5003900764, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеними особами, заресстроване місце проживания: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання перебування: АДРЕСА_2 .
Верховний Суд у постанові від 29.04.2026 у справі №520/14746/25 акцентує увагу, що відповідно до підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, одним із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення чи другого ступеня споріднення є акт перевірки сімейного стану військовослужбовця.
Як вже зазначено судом вище, відповідно до акту перевірки сімейного стану військовослужбовця від 04.02.2026 , зі змісту якого слідує наявність інших осіб першого ступеня споріднення, а саме дочки ОСОБА_2 , 1979 року народження.
Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 263 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений у статті 51 Конституції України.
Відповідно до вимог статті 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Згідно зі статтею 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (стаття 203 Сімейного кодексу України).
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 »), рідна сестра позивача, є громадянкою РФ з 23.12.2008 року, що підтверджується паспортом громадянина РФ, та, відповідно, проживає за межами України, що також підтверджується адресним листком вибуття ОСОБА_6 на постійне місце проживання до РФ.
Проте дані обставини не зазначені в акті перевірки сімейного стану військовослужбовця від 04.02.2026, та залишені поза увагою відповідачем при вирішенні питання про звільнення позивача з військової служби за його рапортом.
Набуття ОСОБА_6 громадянства РФ та проживання її за кордоном об`єктивно створюють умови, за яких вона не має можливості для постійного догляду за матір`ю, який за своїм змістом має є безперервним, тривалим та систематичним процесом, який вимагає щоденного перебування з особою, яка цього потребує.
Таким чином, сестра позивача (як і її дочка), яка проживає за кордоном та є суб`єктом юрисдикції іншої держави, об`єктивно не має можливості здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_3 , що є фактичним підтвердженням відсутності іншої особи, спроможної забезпечити необхідний догляд, окрім ОСОБА_1 .
Підсумовуючи вище наведене, за наявності фактичних підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я), відповідач, оцінюючи надані до рапорту документи, діяв не добросовісно.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних відносинах, суд виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Водночас, суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень та приймати рішення про звільнення з військової служби замість нього, а може лише зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього рішення.
За приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки, зазначені вище обставини були не належно враховані відповідачем, до компетенції якого віднесено питання звільнення позивача зі служби, відповідно до частини другої статті 9 КАС України наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у задоволені рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 12.03.2026 за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього рішення.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при звернені до суду відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 242-246, 262, 255 КАС України, суд, 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною у звільненні з військової служби, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у задоволені рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 12.03.2026 за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього рішення.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя О.О. Галатіна