УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 296/2167/26	Головуючий у 1-й інст. Шимон Л. С.	
Категорія 130 КУпАП	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого судді – Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Лупіновою Д.П.,
з участю ОСОБА_1 ,
захисника Сокирка В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою захисника Сокирка Володимира Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2026 року, якою  ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2026 року по справі № 296/2167/26 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 18.02.2026 року близько 00 год 09 хв в м. Житомирі, по вул. Івана Гонти, 8 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi A3, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушення координації рухів). Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в медичному закладі. Згідно висновку лікаря нарколога №60 від 18.02.2026р., водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила п. 2.9А Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.
Суть апеляційної скарги
Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Сокирко В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Захисник вважає постанову Корольовського районного суду від 24 квітня 2026 року такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини досліджені неповно, а висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
В апеляційній скарзі захисник наводить такі доводи:
- в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом;
- відсутня підстава зупинки транспортного засобу, передбачена ст.35 Закону України «Про національну поліцію»;
- працівниками поліції не повідомлено ОСОБА_1 про відеофіксацію;
- ОСОБА_1 не роз`яснено її прав;
- візуальним аналізом відеоматеріалу не підтверджено ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ;
- поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 про порядок застосування приладу «Драгер»;
- поліцейські не поцікавилися, де, коли і за яких обставин ОСОБА_1 вживала алкоголь;
- наданий відеозапис є недопустимим доказом, оскільки отриманий з порушенням вимог Інструкції МВС (наказ № 747 від 23.08.2012, наказ № 1026 від 18.12.2018) – відсутнє доручення на копіювання і видачу відеозаписів;
- у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортними засобами, тому суд позбавлений можливості накладати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами;
- порушено принцип презумпції невинуватості: суд поклав в основу рішення лише докази сторони обвинувачення без належної їх перевірки та без дослідження доводів захисту.
Позиції учасників справи
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, повідомила, що існує розбіжність на відеозаписі з камери спостереження, який нею надається, (о 00 год 04 хв автомобіль поліцейських з увімкненими проблисковими маячками стоїть на дорозі. При цьому, автомобіль ОСОБА_1 стоїть нерухомий на приватному володінні) та відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (о 00 год 08 хв поліцейський спілкується з ОСОБА_1 ) і протоколом, в якому зафіксовано час вчинення правопорушення – 00 год 08 хв.). ОСОБА_1 зауважила, також, що у висновку щодо результатів медичного огляду від 18.02.2026 не вказано кількість проміле, виявлених при огляді.
Захисник Сокирко В.М. підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній.
Мотиви та висновки суду апеляційної інстанції
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Сокирка В.М. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
За положенням ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.п. 6,7 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За змістом ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 594417 від 18.02.2026 року; результатами огляду ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер» від 18.02.2026р.; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18.02.2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 в зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушення координації рухів; висновком КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради за № 60 від 18.02.2026 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного відносно ОСОБА_1 , згідно якого лікарем наркологом ОСОБА_2 встановлено перебування останньої в стані алкогольного сп`яніння; рапортом інспектора взводу № 2 роти №1 БУПП в Житомирській області ДПП ст. лейтенанта поліції Є. Сингаївського від 18.02.2026 року, згідно якого під час несення служби в складі екіпажу Граніт 101 в м. Житомирі, по вул. Івана Гонти, 8 близько 00 год 04 хв, за порушення вимог комендантської години, було зупинено транспортний засіб Audi A3 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, в останньої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано в установленому законом порядку пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що водій погодилась. Огляд проводився за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810, тест №3151, результат склав 0,73 проміле, з результатом водій не погодилась. В подальшому, водія було доставлено на освідування до медичного закладу КНП «ОМСЦ» Житомирської обласної ради, де згідно висновку лікаря нарколога за №60 від 18.02.2026р., ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На підставі наданого висновку, відносно водія ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водія відсторонено від керування, шляхом постановки транспортного засобу на парковку; довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області ДПП капітана поліції Н. Шеремет від 18.02.2026 року; відеозаписом з нагрудної боді камери працівника патрульної поліції, безпосередньо оглянутого та дослідженого в судовому засіданні 23.03.2026 року. 
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні нею вимог п. 2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, суттєвих порушень процедура проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції допущено не було.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керувала, а лише знаходилась біля нього, спростовуються оглянутим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. О 00 год 04 хв ОСОБА_1 повідомила: «з бані їду… попарилась»; о 00 год 12 хв - «їду хлопці з бані, зупинили, понімаєте, в 5.20 вставать»; о 00 год 13 хв – «ну блін, просто з бані їду…я їду, потому шо я 90… 90 присідала і боліла спина»»; о 00 год 14 хв – «чесно хлопці, я їду з бані і завтра вранці… ну дивіться, ви зупиняєте такого преступніка просто»; о 00 год 53 хв ОСОБА_1 розповіла, що вже їхала за 100 метрів від дому і «буквально вот уже де поворот, включили цю мигалку – і шо мені? ОСОБА_3 тікать в хату? Нада було тікать в хату. Я серйозно, ну а шо? В слєдуєщій раз буду тікать… Отвєчаю, я сама вийшла. А шо? ОСОБА_4 б зайти додому, а шо? ОСОБА_5 б в калітку, в хату… Я поступила як нормальна, не втекла» О 01 год 04 хв. підтвердила: «Нє, ну я ж їхала, я ж сказала, сама виновата». Наданий ОСОБА_1 відеозапис з камери спостереження жодним чином не спростовує відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, оскільки на відеореєстраторі 475333 зафіксовано, що о 00 год 04 хв поліцейський уже спілкується з водієм поруч з її автомобілем; транспортні засоби розміщені аналогічно на відеозаписах працівників поліції та ОСОБА_1 . Крім того, при спілкуванні ОСОБА_1 з поліцейськими вона не заперечувала, що керувала транспортним засобом, визнавала вчинення правопорушення та намагалася домовитися з поліцейськими, щоб вони не складали щодо неї протокол за ст.130 КУпАП, оскільки їй ще дітей возити потрібно. Вказане в своїй сукупності підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколі.
Твердження ОСОБА_1 про розбіжність у часі вчинення правопорушення, зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі, долученому нею до матеріалів справи, апеляційний суд визнає несуттєвим та таким, що не є підставою для скасування постанови суду, оскільки розбіжність між часом, коли поліцейський підійшов до ОСОБА_1 і почав спілкування (00.04) та часом, зазначеним у протоколі (00.08) є незначною, може бути зумовленою розбіжністю у часі, встановленому на використовуваних технічних приладах та не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 .
Доводи апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження апеляційним судом, оскільки, як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом було зупинено в комендантську годину для перевірки документів. Водночас, з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог ПДР України. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не містить такого елементу, як «причина зупинки транспортного засобу». Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно він інших видів адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи № 990SCGC/1/24 у своїй постанові від 18 квітня 2024 року Велика Палата Верховного Суду (далі – Постанова № 990SCGC/1/24) виснувала, що водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений указаним Законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Посилання захисника на не повідомлення ОСОБА_1 про відеофіксацію події на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» спростовується відеозаписом, на якому зафіксовано о 00 год 04 хв відповідне повідомлення.
Аргумент сторони захисту про нероз`яснення ОСОБА_1 її прав повністю спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, згідно з яким о 00 год 55 хв їй роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що також ОСОБА_1 поставила власноручний підпис у протоколі про адміністративне правопорушення.
З відеозапису встановлено, що на виконання вимог Інструкції, в результаті спілкування з водієм, поліцейським виявлено запах алкоголю з порожнини рота. При цьому, посилання апелянта на не доведення у водія ознак сп`яніння є недоречним. Так, спочатку озвучені та в подальшому відображені поліцейським в протоколі ознаки сп`яніння не повинні підтверджуватися або доводитися окремими матеріалами справи, оскільки огляду на стан сп`яніння підлягають ті водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, іншими доказами підтверджувати ці ознаки не потрібно. Працівник поліції є тією уповноваженою законом особою, якій на місці зупинки надано дискреційну компетенцію виявляти такі візуальні ознаки сп`яніння у водія та пред`являти вимогу виконання пункту 2.5 ПДР – пройти огляд. Крім того, таку ознаку, як запах алкоголю з порожнини рота, можна встановити лише органолептичним шляхом та відеозапис не може зафіксувати цього. Єдиним можливим способом спростування виявлених у водія ознак сп`яніння та висловлених підозр працівника поліції про перебування особи у стані сп`яніння є проходження цією особою такого огляду у встановленому законодавством порядку. Інших дієвих механізмів опротестування та доведення своєї позиції про повну тверезість водія правила дорожнього руху та діючий КУпАП не передбачають.
З матеріалів справи та дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що у ОСОБА_1 було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, на що вона погодилась. Результат огляду склав 0,73 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодилась, у зв`язку з чим її було направлено до медичного закладу КНП «ОМСЦ» ЖОР, де лікарем-наркологом встановлено стан алкогольного сп`яніння (висновок № 60 від 18.02.2026 р.).
Апеляційний суд критично ставиться до твердження апелянта про не роз`яснення ОСОБА_1 порядку застосування приладу Драгер, оскільки о 00 год 13 хв поліцейські продемонстрували готовність газоаналізатора до використання, на дисплеї нульові показники, 
Посилання ОСОБА_1 на не зазначення у висновку КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради кількість виявлених проміле алкоголю у видихуваному повітрі апеляційним судом відхиляються, у зв`язку з їх безпідставністю. Розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4) видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Як видно з додатку 4, пунктом 10 передбачено лише зазначення виду сп`яніння, однак, не передбачено зазначення кількості проміле алкоголю, який виявлений у особи.
Доводи захисника щодо недопустимості відеозапису з нагрудної камери поліцейського апеляційний суд вважає безпідставними. Відповідно до ч. 4 розділу VIII Інструкції про порядок застосування поліцейськими заходів примусу, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 № 747, відеозапис є допустимим доказом, якщо він містить інформацію про обставини вчинення правопорушення. Матеріали відеозапису, отримані поліцейськими під час виконання службових функцій, долучені до матеріалів справи у встановленому порядку та є належними і допустимими доказами згідно зі статтями 251, 280 КУпАП. Норма Інструкції щодо обов`язковості відеозапису є «імперативною», і поліцейські виконали цей обов`язок, що відповідає вимогам закону. Порядок зберігання та долучення таких матеріалів дотримано.
Щодо доводу захисника стосовно відсутності в матеріалах справи відомостей про отримання ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортними засобами, тому суд позбавлений можливості накладати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд зазначає, що згідно постанови Верховного Суду України від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, суд може призначити покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Водночас, відповідно до відеозапису події та протоколу про адміністративне правопорушення (п.5), особу ОСОБА_1 встановлено за посвідченням водія НОМЕР_2 , яке остання пред`явила у мобільному застосунку.
Апеляційний суд відхиляє посилання захисника на порушення ст. 62 Конституції України та ст. 7 КУпАП (презумпція невинуватості). Висновки суду першої інстанції ґрунтуються не на припущеннях, а на сукупності досліджених та оцінених доказів — протоколі про адміністративне правопорушення, результатах огляду на стан сп`яніння, медичному висновку, рапорті поліцейського та відеозаписі. Зазначені докази є взаємоузгодженими та достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .
Посилання захисника на практику ЄСПЛ (справа Barbera, Messegaud Jabardo v. Spain, 1998) не може бути застосоване до обставин даної справи, оскільки висновки суду не ґрунтуються виключно на показаннях поліцейських, а підкріплені незалежним медичним висновком лікаря-нарколога та об`єктивними даними технічних засобів вимірювання.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення ст. 6 ЄКПЛ також не знаходять свого підтвердження. Справу розглянуто з дотриманням засад змагальності та рівності сторін, захиснику надавалась можливість подавати докази та висловлювати свої міркування. Суд першої інстанції дослідив усі надані докази та дав їм належну оцінку.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив усі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду щодо ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сокирка Володимира Михайловича в інтересах ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2026 року по справі № 296/2167/26 щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук