Провадження №	2-а/447/23/26 	
Справа №	447/838/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

01.06.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Бачуна О.І.
з участю секретаря судового засідання Данилів О.І
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєві адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою, у котрій просить скасувати постанову серії ЕНА №6650268 від 11.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.1 ст.121 КУпАП та провадження по справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.02.2026 працівником поліції Скрипець Р.І. винесено постанову серії ЕНА №6650268 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 11.02.2026 о 17:43 в с.Верин на дорозі Т1419,5 керував транспортним засобом ГАЗ 2705 д.н.з. НОМЕР_1 , в якого не працював задній правий сигнал та габаритний вогонь темну пору доби, чим порушив пункт 31.4.7.ї ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Однак, позивач зазначає, що обставини викладені в постанові не відповідають дійсності. Опис працівником поліції суті та обставин правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 відповідає ч.1 ст.122 КУпАП. На момент зупинки транспортного засобу темна пора доби ще не наступила, а тому на автомобілі не повинні були бути включені габаритні вогні. Представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 не перевозив жодних вантажів, окрім особистих речей. Таким чином, позивач вважає, що працівник поліції при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєнні правопорушення. Враховуючи вищенаведене, позивач просить позовні вимоги задовольнити, а оскаржувану постанову серії ЕНА № №6650268від 11.02.2026 року скасувати.
Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області у запропонований судом строк та порядок не скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, як і не представив суду доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.
Відповідач – працівник поліції Скрипець Р.І. в судове засідання не прибув повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомляв.
У свою чергу, представник позивача подав до суду 18.03.2026року скріншоти з мережі інтернет, в яких зафіксовано коли відбувся схід та захід сонця.
У судове засідання позивач та його представник Поліковський Г.М. не прибули, однак подали до суду заяву в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити та проводити розгляд справи у їх відсутності.
Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області та відповідач ОСОБА_2 у судове засіданняне зявилися повторно, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.
Ухвалою судді від 11.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання 
Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 11.02.2026 року близько 17:43 год. інспектором Стрийського РУП ГУНП у Львівській областіСкрпець Р.І. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6650268, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, за порушення п.31.4.7 ї) ПДР порушення експлуатації ТЗ відсутні чи несправні фари та задні габаритні ліхтарі в ТЗ, що перевозив велик.
На підтвердження даного факту, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копію оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6650268.
З долучених до матеріалів справи документів, а також пояснень позивача судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 11.02.2026 керував транспортним засобом ГАЗ 2705 д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції о 17:30год. та особисто виявив, що на вказаному транспортному засобі не працює задній правий стоп сигнал та габаритний ліхтар.
Представник позивача подав до суду інформацію-відомості з Інтернету, відповідно до яких 11.02.2026 захід сонця у м.Миколаєві Львівської області відбувся об 17:35год, а погода була хмарна з проясненнями.
Крім цього, як вбачається із відео з бодікамер поліцейського, зупинка транспортного засобу ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 відбулася близько 17:30год, а постанова винесена об 17:56год.
Таким чином, суд вважає, що представником позивача надано достатньо доказів на підтвердження того, що позивач не керував транспортним засобом ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості.
Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або таким транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням установлених правил, норм і стандартів.
Пунктом 31 ПДР України встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.
За приписами п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:, а саме Підпункт «ї» пункт 31.4.7 ПДРвідсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.
Судом встановлено, що позивач дійсно керував транспортним засобом ГАЗ 2705 д.н.з. НОМЕР_1 , однак стороною відповідача не представлено будь-яких належних доказів, що автомобіль позивача ГАЗ д.н.з. НОМЕР_1 перевозив великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж.
Таким чином, судом встановлено що дійсно у автомобіля ГАЗ 2705 д.н.з. НОМЕР_1 не працював задній правий стоп сигнал та габаритний ліхтар, однак стороною відповідача під час оформлення постанови не долучено належних та допустимих доказів, що вищевказаним автомобілем керували в темну пору доби і такий перевозив великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж.
При цьому, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП створюється за умови керування транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Такі технічні несправності обов`язково повинні бути віднесені законом до таких, з якими експлуатація транспортного засобу забороняється, а саме: порушення Правил дорожнього руху України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність у діях позивача складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення з мотивів, що наведені ним вище, зокрема, через порушення правил притягнення особи до відповідальності, зокрема, у частині їх процедурного оформлення та відсутності достатньої доказової бази. І як наслідок, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки було застосовано спрощений підхід, а обґрунтування вини позивача було сформовано лише на одних даних сприйняття поліцейського, із яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).
При цьому, суд зазначає, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення не лише у випадку фіксації правопорушення здійсненої у автоматичному режимі, а й у інших випадках, оскільки ч. 3 ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис. Вимоги ж до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режими, визначені частиною четвертою вказаної статті.
Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.
Висновок суду за результатами розгляду справи.
Так, в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено наявність тріщини на лобовому склі транспортного засобу. При цьому, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що заміри розміру тріщини, на які працівник пооліції, були здійснені вже після складання та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, на момент прийняття оскаржуваного рішення посадова особа не володіла об`єктивною та належно зафіксованою інформацією щодо фактичних параметрів тріщини, що виключає можливість визнання таких пізніших замірів належним доказом правомірності вже прийнятої постанови.
У сукупності наведене дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова прийнята з істотним порушенням вимог законодавства, без належного нормативного обґрунтування.
Відповідно до позиції, яка викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019р. в справі № 560/751/17, Верховний Суд вважає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Відтак, відповідно до постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних доказів, котрі б доводили наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а відтак у судовому засіданні жодним чином не доведена вина позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, а спірну постанову скасувати, звільнивши ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрити.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211,229, 241-246, 286 КАС України, ст.293 КУпАП України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6650268 від 11.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.1 ст.121 КУпАП та провадження по справі закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Бачун О. І.