РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2026 року 	м. Рівне	№460/6448/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2026 у розмірі 84% суддівської винагороди судді, який працює на посаді судді Рівненського апеляційного суду (враховуючи регіональний коефіцієнт 1,1), із врахуванням базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, розміру доплати за вислугу років (84%), доплати за перебування на адміністративній посаді (10%), доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (10%), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн, встановленого на 01.01.2026 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік»;
зобов`язати здійснити з 01.01.2026 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди судді, який працює на посаді судді Рівненського апеляційного суду (враховуючи регіональний коефіцієнт 1,1), із врахуванням базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, розміру доплати за вислугу років (84%), доплати за перебування на адміністративній посаді (10%), доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (10%), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн, встановленого на 01.01.2026 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік».
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.
За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що позивач, перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. На звернення позивача, відповідач відмовив у проведенні перерахунку і виплати щомісячного довічного утримання судді у відставці виходячи із величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01.01.2026 без обмеження граничного розміру. Вважаючи зазначену відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду і просить в судовому порядку зобов`язати відповідача провести відповідний перерахунок.
23.04.2026 через підсистему "Електронний Суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» чітко встановлено, що з 01.01.2026 прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, посадового окладу прокурора окружної прокуратури, посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - визначається на рівні, встановленому для відповідного державного органу станом на 31 грудня 2025 року. В свою чергу, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» чітко встановлено, що з 01.01.2025 база розміру посадового окладу судді має бути обрахована із розміру 2102 грн. Відповідно до цього, відповідач стверджує про відсутність підстав для обрахунку посадового окладу судді з суми 3328 грн. Окремо зауважує на відсутності оновленої довідки, необхідної для проведення відповідного перерахунку. З цих підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою суду від 20.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) обіймав посаду судді та голови Апеляційного суду Рівненської області та був звільнений у відставку згідно Постанови Верховної Ради України № 2791-IV від 08.07.2005.
Перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, позивач як суддя у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 460/6140/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме:
визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.08.2020 № 13/16 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 30.07.2020;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 № 295/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 у справі № 460/6140/20 набрало законної сили 28.01.2021.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі № 460/12070/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю, а саме:
визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.02.2021 року про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 року № 295/2020 про розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2020 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 за № 295/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши йому, ОСОБА_1 , до стажу, який дає право на відставку судді та отримання довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді за період з 28.10.1973 по 15.05.1978 та з 11.01.1980 по 29.07.2005 (30 років 1 місяць 7 днів), також період проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії з 10.11.1959 по 17.11.1962 (3 роки 7 днів), половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті у період з 01.09.1968 по 30.06.1972 - 3 роки 10 місяців (1 рік 11 місяців 1/2 навчання), роботу стажистом судді Сарненського районного народного суду Ровенської області з 01.08.1972 по 16.12.1972 - 4 місяці 17 днів, роботу стажером адвоката обласної колегії адвокатів з 18.12.1972 по 18.03.1973 - 3 місяці 2 дні, роботу завідувачем Сарненської юридичної консультації з 18.03.1973 по 01.11.1973 - 7 місяців 15 днів та роботу заступником начальника відділу юстиції Ровенського облвиконкому з 15.05.1978 по 10.01.1980 (1 рік 07 місяців 25 днів), а всього 37 років 11 місяців 08 днів, що входить до загального розміру стажу роботи, та дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 84 % суддівської винагороди судді та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум. Зазначене рішення набрало законної сили 29.12.2021.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі № 460/12070/21 набрало законної сили 29.12.2021.
При цьому, суд встановив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислювався виходячи із повних 37 років 11 місяців 08 днів стажу роботи на посаді судді та 84% суддівської винагороди судді, який працює на посаді судді Рівненського апеляційного суду (враховуючи регіональний коефіцієнт 1,1), із врахуванням базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, розміру доплати за вислугу років (80%), доплати за перебування на адміністративній посаді (10%), доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (10%).
На заяву позивача від 24.03.2026 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01 березня 2026 року без обмеження граничного розміру, відповідач листом від 26.03.2026 № 8437-8636/Д-02/8-1700/26 повідомив, що резолютивна частина судових рішень, ухвалених на користь ОСОБА_1 , не містить будь-яких зобов`язань щодо проведення подальших перерахунків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Також вказано, що Законами України «Про Державний бюджет України» на 2021-2026 роки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня 2021 року, з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2023 року, з 1 січня 2024 року, з 1 січня 2025 року та з 1 січня 2026 року залишено на рівні 2102,00 грн., а тому щомісячне довічне грошове утримання не перераховується.
Позивач вважаючи поведінку відповідача щодо не проведення перерахунку і виплати щомісячного довічного утримання судді у відставці виходячи із величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01 січня 2026 року без обмеження граничного розміру протиправною, звернувся з даним позовом до суду.
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України передбачає, що виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України.
Закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду (пункт 24 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Питання виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульоване статтею 142 Закону № 1402-VIII, частиною четвертою якої встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 135 Закону № 1402-VIII, яка згідно з рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2020 від 11 березня 2020 року діє в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016, базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці чітко залежить від встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.
У рішенні від 08 квітня 2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 Конституційний Суд України вкотре зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.
У рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі № 1-2/2013 Конституційний Суд України зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України.
У рішенні від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018 у справі № 1-7/2018 (4062/15) Конституційний Суд України вказав, що обов`язок держави щодо забезпечення фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, закріплений у статті 130 Конституції України, є однією з конституційних гарантій незалежності суддів. Системний аналіз положень Конституції України свідчить про те, що ними встановлено обов`язок держави забезпечити належні умови праці та фінансування для суддів, а отже, сформувати та законодавчо закріпити таку систему фінансування, в тому числі розмір винагороди суддів, яка гарантуватиме їх незалежність.
Така позиція Конституційного Суду України збігається з приписами Європейської хартії щодо статусу суддів від 10 липня 1998 року, у підпункті 6.1 пункту 6 якої зазначено, що суддям, які здійснюють суддівські функції на професійній основі, надається винагорода, рівень якої встановлюється з тим, щоб захистити їх від тиску, спрямованого на здійснення впливу на їх рішення, а ще загальніше на їх поведінку в рамках здійснення правосуддя, тим самим підриваючи їх незалежність і безсторонність. Зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.
Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.
Згідно статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо, наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» № 966-XIV від 15.07.1999.
Відповідно до статті 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум є вартісною величиною достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Отже, наведеною правовою нормою закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, відносно яких визначається прожитковий мінімум.
Статтею 4 Закону № 966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. При цьому, судді вказаним Законом не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Натомість статтею 7 Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік разом із встановленням на 01 січня 2021, 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 років прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн, 2481,00 грн, 2684,00 грн, 3028,00 грн, 3328,00 грн відповідно, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328,00 грн.
До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону № 1402-VIII.
Зміни до Закону № 1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди за спірний період (січень 2026 року), а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, відсутні.
Для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону № 1402-VIII, які мають пріоритет стосовно інших, непрофільних законів.
Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2020 року № 5-рп(II)/2020, до судів різних видів юрисдикції ставиться вимога застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): закон пізніший має перевагу над давнішим (lex posterior derogat priori) закон спеціальний має перевагу над загальним (lex specialis derogat generali) закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Водночас, Закон № 3460-IX фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10 листопада 2021 року по справі № 400/2031/21 вказав, що Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру судді». При цьому судді також цим Законом не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватись окремо.
Окрім того, Верховний Суд України, зауважував що Закон про Державний бюджет не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень трьох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону». Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм, коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону, тобто Закону № 1402-VIII, а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами.
На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
Таким чином, Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 200/2309/25, вважаючи, що висновки, викладені в раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24, про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та, відповідно, що з 01 січня 2024 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а отже відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні, відступила від таких висновків і сформулювала наступні:
1) у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
2) для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня, наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Тому, заміна відповідачем при обчисленні складових суддівської винагороди гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2026 року (3328,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн) на підставі абзацу 5 статті 7 Закону № 1928-IX є протиправною.
Відтак, оскільки з 01.01.2026 підвищився розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 3328,00 грн - відповідач, маючи в своєму розпорядженні відомості щодо складових суддівської винагороди, його відсоткового розрахунку виходячи зі стажу роботи на посаді судді, був зобов`язаний здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 без його додаткового звернення на підставі матеріалів пенсійної справи.
Пенсійний орган, у випадку спірних правовідносин, не проводячи такий перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2026 року (3328,00 грн) діяв протиправно.
Щодо відсутності обов`язку позивача пред`явлення до Пенсійного органу довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід зауважити на такому.
Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 містять відомості про суд, де він здійснював правосуддя, вислугу років (стаж роботи на посаді судді), доплату за перебування на адміністративній посаді, доплату за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, позаяк такі подавалися до Пенсійного фонду під час призначення щомісячного довічного грошового утримання і зберігаються у матеріалах особової справи. Ці відомості залишаються незмінними.
Більше того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 у справі № 460/12070/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 за № 295/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши йому, ОСОБА_1 , до стажу, який дає право на відставку судді та отримання довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді за період з 28.10.1973 по 15.05.1978 та з 11.01.1980 по 29.07.2005 (30 років 1 місяць 7 днів), також період проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії з 10.11.1959 по 17.11.1962 (3 роки 7 днів), половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті у період з 01.09.1968 по 30.06.1972 - 3 роки 10 місяців (1 рік 11 місяців 1/2 навчання), роботу стажистом судді Сарненського районного народного суду Ровенської області з 01.08.1972 по 16.12.1972 - 4 місяці 17 днів, роботу стажером адвоката обласної колегії адвокатів з 18.12.1972 по 18.03.1973 - 3 місяці 2 дні, роботу завідувачем Сарненської юридичної консультації з 18.03.1973 по 01.11.1973 - 7 місяців 15 днів та роботу заступником начальника відділу юстиції Ровенського облвиконкому з 15.05.1978 по 10.01.1980 (1 рік 07 місяців 25 днів), а всього 37 років 11 місяців 08 днів, що входить до загального розміру стажу роботи, та дає ОСОБА_1 право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 84% суддівської винагороди судді та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.
Тому, загальний стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір суддівської винагороди, з якої обчислюється довічне грошове утримання ОСОБА_1 , визначений та встановлений судом, є незмінним та не підлягає доказуванню в межах цієї адміністративної справи. Обставини щодо визначення стажу роботи на посаді судді та відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди, доплати за перебування на адміністративній посаді, доплату за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, не змінювались, законодавче врегулювання таких правовідносин є сталим.
Водночас суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Таким чином, доплата за вислугу років позивачу як особі з наявністю стажу роботи на посаді судді 80% посадового окладу.
Розмір суддівської винагороди, визначений статтею 135 Закону № 1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється законом України про бюджет на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з закону. За таких обставин, довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.
Конституційним Судом України у Рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 (частина шоста пункту 16) висловлено юридичну позицію про «автоматичне» здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру такої винагороди. Положення пунктів 1, 3 Розділу ІІ та пункту 2 Розділу ІІІ Порядку № 3-1, які передбачають необхідність звернення судді та надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не узгоджуються з принципом «автоматичності» перерахунку, про який йдеться у Рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020.
Рада суддів України теж неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження «автоматичного» перерахунку та внесення змін до Порядку № 3-1. Зокрема, у рішеннях від 01.03.2019 року № 12, від 09.04.2021 року № 7.
Отже, незважаючи на чітку позицію Конституційного Суду України (частина шоста пункту 16 Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020) та необхідність її безумовного виконання, незважаючи на неодноразові звернення Ради суддів України, відповідні зміни в частині «автоматичного» перерахунку до Порядку № 3-1 Пенсійним фондом України не внесено.
Зважаючи на вищенаведене, вважаю, що на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 640/10564/21, від 12 вересня 2023 року у справі № 540/7777/21, від 28 листопада 2023 року у справі № 640/16655/21.
Відтак, з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, належить зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди судді, який працює на посаді судді Рівненського апеляційного суду (враховуючи регіональний коефіцієнт 1,1), із врахуванням базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, розміру доплат за вислугу років (80%), доплати за перебування на адміністративній посаді (10%), доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (10%), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн, встановленого на 01.01.2026 абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік".
Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак позовну заяву належить задовольнити повністю.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, за подання даного адміністративного позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1064,96 грн, а тому судові витрати останнього в частині сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо непроведення перерахунку раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2026 у розмірі 84% суддівської винагороди судді, який працює на посаді судді Рівненського апеляційного суду (враховуючи регіональний коефіцієнт 1,1), із врахуванням базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, розміру доплати за вислугу років (80%), доплати за перебування на адміністративній посаді (10%), доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (10%), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн, встановленого на 01.01.2026 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.01.2026 ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди судді, який працює на посаді судді Рівненського апеляційного суду (враховуючи регіональний коефіцієнт 1,1), із врахуванням базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, розміру доплати за вислугу років (80%), доплати за перебування на адміністративній посаді (10%), доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (10%), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3328,00 грн, встановленого на 01.01.2026 абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», починаючи з 01.01.2026, з урахуванням фактично виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн, 96 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 02.06.2026. 
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076).

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК