МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 р.  	№ 400/13736/25 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог, передбачених ст.263 КАС України адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 	
про	визнання протиправним та скасування рішення від 20.08.2025 року № 143050006313; зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Житомирській області від 20.08.2025 №143050006313 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.11.1983 по 12.11.1985, з 01.07.1992 по 30.06.1997 року, з 01.10.1997 по 31.10.1997, з 01.12.1997 по 31.12.1999 року, з 01.01.2000 року по 31.08.2004; 3) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 13.08.2025 після досягнення 60-річного віку, позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, Головне управління ПФУ в Житомирській області рішенням №143050006313 від 20.08.2025 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком, спираючись на відсутність необхідного страхового стажу. Відсутність необхідного страхового стажу виникла у зв`язку з не зарахуванням періоду проходження позивачем військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985, оскільки відсутня дата видачі військового квитка та згідно військового квитка прізвище " ОСОБА_2 " (рос. мовою) не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 " (рос. мовою). Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся зі скаргою, за результатами розгляду якої Головним управлінням ПФУ в Житомирській області прийнято рішення від 03.10.2025, яким залишено без змін рішення від 20.08.2025 №143050006313. При цьому, Головне управління ПФУ в Житомирській області обрахувало страховий стаж позивача 24 роки 8 місяців 28 днів, при цьому, не зарахувавши позивачу період проходження військової служби з 02.11.1983 року по 12.11.1985 , оскільки відсутня дата видачі військового квитка та згідно військового квитка прізвище " ОСОБА_2 " (рос. мовою) не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 " (рос. мовою), та періоди роботи з липня 1992 по серпень 2004 року відповідно до довідок від 18.06.2025 №287, 288, виданих Об`єднаним трудовим архівом сільських та селищних рад Арбузинської ради, оскільки довідки не підтверджені первинними документами, в трудовій книжці відсутній записи про роботу за періоди, зазначені у довідках, в індивідуальних відомостях відсутні записи про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні суми заробітку для нарахування пенсії та сплата страхових внесків за вказаний період. Відповідачем не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці та довідок можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. На переконання позивача, необґрунтоване неврахування зазначених періодів його роботи та військової служби до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист.
Відповідач: Головне управління ПФУ у Миколаївській області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив, що на підставі наданих документів встановлено, що страховий стаж позивача склав 24 роки 8 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058. До страхового стажу позивача не зараховано період військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.01.1986, оскільки відсутня дата видачі військового квитка та згідно військового квитка НОМЕР_2 від 01.11.1983, оскільки прізвище " ОСОБА_2 " (рос. мовою) не відповідає паспортним даним - " ОСОБА_3 " (рос. мовою), періоди роботи з липня 1992 по серпень 2004 року, оскільки довідки про заробітну плату від 18.06.2025 №287, №288, не підтверджені первинними документами. 
Відповідач: Головне управління ПФУ у Житомирській області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив про правомірність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу. За результатами розгляду наданих позивачем документів встановлено, що страховий стаж позивача склав 24 роки 8 місяців 28 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058. До страхового стажу позивача не зараховано період військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.01.1986, оскільки відсутня дата видачі військового квитка та згідно військового квитка НОМЕР_2 від 01.11.1983, оскільки прізвище " ОСОБА_2 " (рос. мовою) не відповідає паспортним даним - " ОСОБА_3 " (рос. мовою), періоди роботи з липня 1992 по серпень 2004 року, оскільки довідки про заробітну плату від 18.06.2025 №287, №288, не підтверджені первинними документами. 
Позивач, в свою чергу, у відповіді на відзив вказав про безпідставність доводів відповідачів та просив задовольнити позов.
Суд розглянув справу 12.05.2026 відповідно до вимог ст. 263 КАС України, без проведення судового засідання, в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.08.2025 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви позивачем було додано : копію паспорту, копію трудової книжки, архівні довідки, довідку форми ок-5.
Рішенням Головного управління ПФУ в Житомирській області від 20.08.2025 №143050006313 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Як вбачається з рішення, до страхового стажу не зарахований період проходження позивачем військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985, оскільки відсутня дата видачі військового квитка та згідно військового квитка прізвище " ОСОБА_2 " (рос. мовою) не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 " (рос. мовою). Страховий ОСОБА_1 обраховано - 24 роки 8 місяців 28 днів.
Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області зі скаргою.
Рішенням Головного управління ПФУ в Житомирській області від 03.10.2025 №0600-0305-8/86927 рішення Головного управління ПФУ в Житомирській області від 20.08.2025 №143050006313 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Як вбачається з рішення від 03.10.2025 до страхового стажу ОСОБА_1 не зарахований період проходження позивачем військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985, оскільки відсутня дата видачі військового квитка та згідно військового квитка прізвище " ОСОБА_2 " (рос. мовою) не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 " (рос. мовою), та періоди роботи з липня 1992 по серпень 2004 року відповідно до довідок від 18.06.2025 №287, 288, виданих Об`єднаним трудовим архівом сільських та селищних рад Арбузинської ради, оскільки довідки не підтверджені первинними документами, в трудовій книжці відсутній записи про роботу за періоди, зазначені у довідках, в індивідуальних відомостях відсутні записи про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні суми заробітку для нарахування пенсії та сплата страхових внесків за вказаний період. Страховий ОСОБА_1 обраховано - 24 роки 8 місяців 28 днів.
Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 30.01.1986 містяться записи №1-№2 про період проходження військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985 згідно військового квитка НОМЕР_2 .
Так, вказаний запис не містить в собі дату видачі військового квитка, а також згідно військового квитка НОМЕР_2 прізвище " ОСОБА_2 " (рос. мовою) не відповідає паспортним даним " ОСОБА_3 " (рос. мовою)
Разом з цим, суд зазначає, що неповне заповнення трудової книжки та записів у ній не спростовує факту трудової діяльності позивачки у наведений вище період, а лише є неповним заповненням трудової книжки підприємством.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці або довідках. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.
З наведеного випливає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.
Щодо посилання відповідача на невідповідність прізвища позивача у військовому квитку паспортним даним, суд зазначає. 
Весь комплект наданих документів вказує на повний збіг всіх інших відомостей про ім`я, дати народження позивача. Зазначені помилки у документах, що складалися російської мовою за часи СРСР, а в подальшому перекладалися української мовою є досить поширеним явищем. Будь-які сумніви, що у цьому випадку є саме помилка у написанні прізвища та по батькові, а не обман чи маніпулювання з боку позивача, у суду відсутні. Аргументів про протилежне учасниками справи не надано.
За таких обставин, позивачу протиправно не враховано до страхового стажу період військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985 року .
Як вже наведено вище, згідно п. 1 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Позивачем до Пенсійного фонду були надані: архівна довідка № Т-282-02/07-05 від 11.07.2025 Архівного відділу Первомайської райдержадміністрації Миколаївської області, довідку Об`єднаного трудового архіву сільських та селищних рад Арбузинської селищної ради від 18.06.2025 року №287 про заробітну плату ОСОБА_1 СГТ "Семенівський" СЗАт "Добре життя" за 1992-1999 роки (з липня 1992 по грудень 1999 року) згідно особових рахунків, та від 18.06.2025 року №288 про заробітну плату ОСОБА_1 СЗАТ "Добре життя" за 2000-2004 роки (з січні 2000 по серпень 2004 року) згідно особових рахунків.
Так, зазначеними довідками підтверджується факт трудової діяльності ОСОБА_1 у період з липня 1992 року по серпень 2004 року та отримання ним у вказаний період заробітної плати.
Головним управлінням ПФУ в Житомирській області не враховані зазначені довідки, оскільки ці довідки не підтверджені первинними документами.
Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж за період до впровадження системи персоніфікованого обліку, до 31 грудня 2003 року зараховується на підставі трудової книжки або документів про стаж та з 01 січня 2004 року обчислюється за даними персоніфікованого обліку на підставі довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З цього суд вбачає, що період роботи з липня 1992 по серпень 2004 року підлягає зарахуванню на підставі наданих позивачем архівних довідок, що підтверджують трудову діяльність та отримання заробітної плати протягом цього періоду.
При цьому, суд враховує відсутність вини позивача та неможливість надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В цій частині позов підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про призначення йому пенсії за віком, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
На момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком позивачу виповнилось 60 років , страховий стаж для призначення пенсії становить (з урахуванням наведених вище висновків суду) 38 років 5 місяців 9 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком. 
Оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії в межах тримісячного строку з дня досягнення особою пенсійного віку, то суд, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058, вважає, що пенсія позивачу повинна бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 03.07.2025 року. 
Позов задовольнити повністю. 
При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 968,96 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ПФУ в Житомирській області.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №143050006313 від 20.08.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) період проходження військової служби з 02.11.1983 по 12.11.1985 року, періоди роботи з 01.07.1992 по 30.06.1997, з 01.10.1997 по 31.10.1997, з 01.12.1997 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 31.08.2004 року, призначити та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсію за віком, починаючи з 03.07.2025 року.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003, код ЄДРПОУ 13559341 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім грн дев`яносто шість коп) гривень.
5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 12.05.2026