Єдиний унікальний номер 205/18520/25
Номер провадження2/205/1077/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Курбанової Н. М.,
за участю секретаря судового засідання Коваленко Т. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини

третя особа ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача – адвокат Трубачова І. Ю., звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просили суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що 12 жовтня 2024 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають спільну дитину – доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини сімейні відносини між ними фактично припинились, відповідач проживає окремо, участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги добровільно не надає, потреби дитини на щоденні витрати не забезпечує. Попри неодноразові усні прохання позивача щодо надання хоча б мінімальної регулярної фінансової підтримки, відповідач від сплати аліментів ухиляється, фактично перекладаючи весь тягар утримання дитини на матір. Позивач здійснює повний та цілодобовий догляд за малолітньою дитиною, у зв`язку з чим позбавлена можливості працювати та отримувати власний дохід. Всі витрати, необхідні для забезпечення належного рівня життя дитини несе виключно позивач. Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, що дозволяє йому нести витрати на утримання дитини та її матері. Проте, добровільно виконувати свої обов`язки він відмовляється, реальної участі у забезпеченні потреб дитини не бере, що свідчить про ухилення від виконання обов`язків батька. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою судді від 15 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 
12 травня 2026 року третя особа ОСОБА_3 подала до суду письмові пояснення щодо позову, в яких зазначила, що 07 серпня 2023 року Новоград-Волинським (Звягельським) міськрайсудом міста Звягеля Житомирської області (справа №285/3448/23) було прийнято рішення, яким задоволено частково її позовні вимоги, а саме, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей – синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, 02.06.2023 року, і до повноліття дітей. Крім цього, було частково задоволено позов про стягнення аліментів на її утримання, в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 02.06.2023 року і до досягнення сином ОСОБА_7 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто судом присуджено стягувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, або на одну дитину 1/6 частину. Позивач в зазначеному позові просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку, що на 1/12 частину більше ніж відповідач сплачує на кожного із її дітей, окремо. Вважає, що факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, і тим більше тієї частки від доходу (1/3), яка була присуджена судом її дітям. Батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
20 травня 2026 року представник позивача подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що право позивача на стягнення аліментів на утримання дитини та на власне утримання прямо передбачене законом та не ставиться у залежність від наявності у відповідача інших дітей чи аліментних зобов`язань. У своїх поясненнях третя особа фактично зазначає, що задоволення позовних вимог позивача може вплинути на розмір аліментів, які стягуються на користь її дітей від попереднього шлюбу. Однак, такі доводи є припущеннями та не стосуються предмету розгляду у даній справі. Позивач не заявляє вимог про: зменшення розміру аліментів, що стягуються на користь дітей третьої особи; зміну рішення суду щодо стягнення 1/3 частини доходу відповідача на утримання двох дітей; перерозподіл часток між дітьми відповідача. Відтак твердження третьої особи про нібито зменшення частки аліментів на її дітей є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи. Фактично, доводи третьої особи зводяться до намагання поставити дітей від попереднього шлюбу у привілейоване становище порівняно з дитиною позивача, що суперечить принципу рівності прав усіх дітей незалежно від походження та сімейного статусу батьків. Також слід врахувати, що аліменти на утримання самої третьої особи вже не стягуються з 14.05.2026 року, а тому на даний час відповідач сплачує лише аліменти на утримання дітей від попереднього шлюбу. На підставі викладеного просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача – адвоката Трубачової І. Ю. про розгляд справи без її участі, в якій також зазначено, що позиція щодо заявлених позовних вимог викладена у позовній заяві та не змінилась. (а.с. 26)
Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що з позовними вимогами згоден повністю (а.с. 65). 
Третя особа в судове засідання також не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що свої пояснення щодо позову нею викладено у повному обсязі. (а.с. 73)
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 жовтня 2024 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а.с. 9).
Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину – доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10)
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей – синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, 02.06.2023 року, і до повноліття дітей, а також стягнуто аліменти на її ( ОСОБА_3 ) утримання, в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 02.06.2023 року і до досягнення сином ОСОБА_7 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 61-63)
Згідно довідки про доходи від 27.08.2025 ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді командира дивізіону та його сукупний дохід за період з серпня 2024 року по серпень 2025 року склав 828 930,60 грн., з якого ПДФО 149 207,51 грн., сплачені аліменти 359 809,83 грн. (а.с. 35)
Згідно приписів ст. 141 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР(475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини як фізичного, так і духовного та морального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII та набула чинності для України 27.09.1991 р. (далі Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Так, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Матеріали справи не містять договору або домовленості між сторонами щодо матеріального забезпечення відповідачем спільної з позивачем неповнолітньої дитини.
У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 2,3 ст. 183 Сімейного Кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім того, відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Згідно ч.ч. 2,3 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.(ч. 4 ст. 84 СК України)
Відповідно до статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.
Судом встановлено, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, має від попереднього шлюбу ще двох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти за рішенням суду.
Також встановлено, що відповідач сплачував аліменти на утримання колишньої дружини ОСОБА_3 до досягнення їхньої молодшої дитини трирічного віку. Строк стягнення таких аліментів встановлено рішенням суду до 14 травня 2026 року, тобто, станом на час розгляду даної справи, стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 припинено.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обов`язок з утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків у рівних частинах, враховуючи матеріальний стан відповідача, а також те, що відповідач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, враховуючи необхідність кожної сторони на нормальне матеріальне забезпечення, суд доходить висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньоїдоньки у розмірі 1/5частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини, а також аліменти на її (позивача) утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення спільною донькою трьох років.
Визначаючи саме такий розмір аліментів на утримання дитини та дружини, суд вважає, що буде дотримано балансу інтересів сторін та всіх неповнолітніх дітей відповідача, а такожзабезпечить першочергові потреби дітей і буде відповідати вимогам ст. 80 та ч. 2 ст. 182 СК України.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньоїдоньки у розмірі 1/5частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 09.12.2025 і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 09.12.2025 і до досягнення спільною донькою трьох років. 
Крім того, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи стягнення з 09 грудня 2025 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень. 20 коп.
У частині стягнення аліментів на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 

Суддя Курбанова Н. М.