Дата документу 09.06.2026	Справа № 645/6924/21	
 	Провадження № 2/554/2157/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09червня2026року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:
головуючого судді -Материнко М.О.,
за участю секретаря судових засідань – Єфименко І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом КП Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -
В С Т А Н О В И В:
20.10.2021р. позивач звернувся до Немишлянського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просив стягнути з Відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01.12.2015 по 31.08.2021 року в сумі 77697,20 грн., 5139,97 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 2401,17 грн.та 2270,00 грн. судового збору.
Дана позовна заява у подальшому була направлена до Шевченківського районного суду міста Полтави за підсудністю.
Ухвалою суду від 06 березня 2023 року дана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.
Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29.03.2024р. по справі № 645/6924/21, провадження № 2/554/763/2024 позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» було задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2015 по 31.08.2021 року в сумі 77697,20 грн., 5139,97 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 2401,17 грн. та 2270,00 грн. судового збору, по 756,67 грн. судового збору з кожного.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 22.01.2026р. по справі № 645/6924/21, провадження № 2-п/554/2/2026 заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.03.2024р. по справі № 645/6924/21, провадження № 2/554/763/2024 було скасовано і справу направлено на новий розгляд.
В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що Відповідачі вже багато років зареєстровані та фактично проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , несвоєчасно сплачують заборгованість за комунальні послуги, І що у них виникла заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2015 по 31.08.2021 року в сумі 77697,20 грн., 5139,97 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 2401,17 грн.
Відповідач ОСОБА_1 надала до суду Відзив на позовну заяву і заяву про застосування строків позовної давності. Також подала до суду заяву про проведення судового розгляду справи без її участі.
Підставами заперечень Відповідача ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог було зазначене наступне:
- позовні вимоги заявлені з пропуском 3-річного строку позовної давності (заяву про застосування строку позовної давності додаю);
- у розрахунках Позивача не враховані суми, які вже були стягнені з нього за спірний період ВДВС у період до того часу, поки не було скасоване заочне рішення по даній справі. І їх потрібно врахувати;
- між Відповідачем та Позивачем не укладено договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води, не надано жодних доказів фактичного надання цих послуг саме Позивачем (копій актів початку/закінчення опалювального сезону тощо).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідачі станом на час подання позову були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою користувалась послугами з теплопостачання, тобто були споживачами КП «Харківські теплові мережі».
Згідно відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу адресою: АДРЕСА_1 ,заборгованість абонентів перед КП «Харківські теплові мережі» за період 01.12.2015 по 31.08.2021 року складає 77697,20 грн.
Крім того, Позивачем за період прострочення нараховано Відповідачам 5139,97 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 2401,17 грн.
Ст. 68 ЖК України вказує, що наймач повинен своєчасно вносити квартиру платню та комунальні платежі.
Пунктом 1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло - комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст.7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину,встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362,559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24лютого 2022року №2102-ІХ (далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу. Пунктом 19 « Прикінцеві та перехідні положення »ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, існують підстави для застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості лише до квітня 2017.
Вимоги про стягнення боргу за період з 01.12.2015 по 01.04.2017р., з урахуванням пропущених строків позовної давності, задоволенню не підлягають. Згідно з розрахунком Позивача за цей період з урахуванням перерахунків за послуги з теплопостачання та гарячу воду Позивачу було нараховано 21421,87 грн., сплачено з урахуванням період 4803,09 грн.
Відповідно, за цей період сума, у якій належить відмовити з урахуванням пропущених строків позовної давності становить 16618,78 грн.
А вимоги про стягнення боргу за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 підлягають частковому задоволенню.
Сума заборгованості, яка залишається з не пропущеними строками позовної давності з період з 01.04.2017р. по 31.08.2021р., виходячи з розрахунку Позивача, становить 61078,24 грн. (77697,02 грн. – 16618,78 грн.)
При цьому вимоги про стягнення боргу за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 підлягають частковому задоволенню, а не задоволенню у повному обсязі, на підставі наступного: У розрахунках Позивача не враховані суми, які вже були стягнені з нього за спірний період ВДВС у період до того часу, поки не було скасоване заочне рішення по даній справі. І їх потрібно врахувати.
Сума боргу, яка надійшла Позивачу у рахунок стягнення заборгованості за спірний період, коли скасоване заочне рішення ще перебувало на примусовому виконанні і на розмір якої належить зменшити суму заборгованості, яка підлягає стягненню, становить 7030,00 грн.
Факт здійснення даних відрахувань підтверджується копією платіжного доручення на суму 7030,00 грн. від 23.12.2025р., доданого Відповідачем ОСОБА_1 .
Таким чином, з Відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період 01.04.2017р. по 31.08.2021р. за вирахуванням суми, що вже була стягнута у рамках виконавчого провадження, і загальний її розмір становить 54048,24 грн. (61078,24 грн. – 7030,00 грн.).
Щодо заперечень Відповідача ОСОБА_1 щодо відсутності у Відповідачів договору з Позивачем про надання послуг з централізованого опалення, суд дані заперечення вважає безпідставними та зазначає наступне:
Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.03.2018 у справі № 915/89/16, від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, які, в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом.
Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, адже згідно п. 1 постанови КМУ від 05.03.2022р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Крім того, дані нарахування зроблені також поза межами строків позовної давності і окремих нарахувань у межах строків позовної давності Відповідачем не надано.
Таким чином, позовні вимоги Позивача про стягнення заборгованості з Відповідачів підлягають частковому задоволенню.
Вимоги про стягнення боргу за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 підлягають частковому задоволенню. Вони підлягають стягненню за вирахуванням з них суми 7030,00 грн., яка вже за даний період була стягнута з Відповідачів у період, коли у подальшому скасоване заочне рішення перебувало на примусовому виконанні.
З Відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період 01.04.2017р. по 31.08.2021р. за вирахуванням суми, що вже була стягнута у рамках виконавчого провадження, і загальний її розмір становить 54048,24 грн. (61078,24 грн. – 7030,00 грн.).
У задоволенні всіх інших позовних вимог необхідно відмовити.
Загальна сума заявлених Позивачем позовних вимог складала 85238,16 грн., з них задоволено 54048,24 грн.
Таким чином, стягненню з Відповідачів солідарно підлягає сума судового збору у розмірі 1439,37 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82, 284, 285, 287 ЦПК України, ст. ст. 252-257, 261, 266 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18, правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від
02.03.2018 у справі № 915/89/16, від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, п. 1 постанови КМУ від 05.03.2022р. № 206 «Деякі питання оплати житлово - комунальних послуг в період воєнного стану»,
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити частково.
Стягнути борг за послуги з теплопостачання та гаряче водопостачання за період з 01.04.2017 по 31.08.2021, за вирахуванням з них суми 7030,00 грн., яка вже була стягнута з відповідачів у рамках виконавчого провадження, у розмірі 54048,24 грн. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 54048,24 грн. за послуги з теплопостачання та гаряче вододопостачення за період з 01.04.2017 по 31.08.2021 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1439,37 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.
Суддя М.О. Материнко