ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 308/9196/14-ц
провадження № 61-7613св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід», в інтересах якого діє адвокат Тинів Ігор Дмитрович,
на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 травня 2025 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г.
у справі 
за позовом Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід» (далі - позивач або ПКП «Ресурс-Захід»)
до
відповідачів ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» (далі - КП «БТІ м. Ужгорода»), 
третя особа - орган опіки і піклування Ужгородської міської ради,
про визнання права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1. У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру.
2. У червні 2018 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив залучити до участі у справі співвідповідачів, визнати право власності на квартиру, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності.
3.  ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала.
4. Суд першої інстанції позов задовольнив.
5. Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував і ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
6. Позивач оскаржив постанову апеляційного суду в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказав те, що апеляційний суд не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду, перелік яких навів у касаційній скарзі. Також послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права, зазначених у касаційній скарзі, у подібних правовідносинах.
7. Оскаржуване судове рішення переглядається в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
8. Позов був обґрунтований так:
- ПКП «Ресурс-Захід» у 2009 році збудувало та ввело в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 ;
- рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24 лютого 2010 року №48 «Про реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна» було доручено КП «БТІ м. Ужгорода» провести реєстрацію права власності та оформити ПКП «Ресурс-Захід» свідоцтво про право власності на 68-квартирний житловий будинок (літ. А1) на АДРЕСА_1 ;
- у зв`язку із введенням в експлуатацію новозбудованого будинку ПКП «Ресурс-Захід» набуло право власності як на 68-квартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 в цілому, так і на квартиру АДРЕСА_2 в цьому житловому будинку;
- 17 березня 2010 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради прийняв рішення № 64 «Про внесення доповнення до рішення виконкому», згідно з яким КП «БТІ м. Ужгорода» доручено провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності ПКП «Ресурс-Захід» в 68-квартирному житловому будинку на АДРЕСА_1 на усі квартири та вбудовані приміщення, зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 97,1 кв. м, в тому числі житловою - 54,1 кв. м (далі - квартира АДРЕСА_2 ) (пункт 1.38 рішення); 
- у зв`язку з тим, що ПКП «Ресурс-Захід» не зверталось за оформленням та реєстрацією свого права власності на квартиру АДРЕСА_2 , КП «БТІ м. Ужгорода» не проводило реєстрацію права власності та не оформлювало свідоцтво про його право власності на цю квартиру;
- 31 березня 2009 року між ПКП «Ресурс-Захід», з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, був укладений попередній договір № 55/32, відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 5.1 якого сторони зобов`язались в майбутньому, а саме 31 липня 2010 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 ;
- основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 між продавцем ПКП «Ресурс- Захід» та покупцем ОСОБА_1 не був укладений, пропозиції про його укладення сторонами попереднього договору у строк до 31 липня 2010 року не направлялись. Таким чином, зобов`язання ПКП «Ресурс-Захід» і ОСОБА_1 , які випливають із попереднього договору, припинились. Це підтверджено рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2011 року;
- 28 квітня 2010 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради на підставі клопотання ПКП «Ресурс-Захід» прийняв рішення № 105 «Про внесення доповнення до рішення виконкому», згідно з пунктом 1.33 якого доручив КП «БТІ м. Ужгорода» провести реєстрацію права власності та оформити ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 ;
- 14 травня 2010 року виконавчий комітет Ужгородської міської ради на підставі пункту 1.33 рішення від 28 квітня 2010 року № 105 видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно з яким ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 ;
- 19 червня 2013 року постановою Вищого адміністративного суду України визнано протиправним та скасовано пункт 1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 квітня 2010 року № 105;
- рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 13 жовтня 2013 року, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 14 травня 2010 року; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , проведену на підставі цього свідоцтва;
- у зв`язку з тим, що 14 грудня 2012 року втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/2 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», згідно з яким до компетенції органів місцевого самоврядування належало право видачі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, ПКП «Ресурс-Захід» не може звернутись до органу місцевого самоврядування із заявою про видачу йому свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 ;
- підпунктом 10 пункту 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, встановлено, що документом, який підтверджує виникнення права на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;
- на підставі викладених обставин перехід права власності на квартиру № 32 від ПКП «Ресурс-Захід» до ОСОБА_1 не відбувся, проте остання вважає себе власником цієї квартири, не визнає і оспорює право власності КПК «Ресурс-Захід» на спірну квартиру;
-  ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 , володіє і користується нею як своєю власністю, виробила на своє ім`я як на власника технічний паспорт на цю квартиру; у здійсненні прав власності ПКП «Ресурс-Захід» вона перешкоджає і не допускає його до квартири.
АДРЕСА_3 . З огляду на викладене позивач просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
10. 22 червня 2018 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив суд:
- визнати за ПКП «Ресурс-Захід» право власності на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 97,1 кв. м, в тому числі житловою - 54,1 кв. м;
- визнати незаконним (недійсним) та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 14 травня 2010 року;
- визнати незаконним (недійсним) та скасувати запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , здійснену 18 травня 2010 року КП «БТІ м. Ужгорода» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 14 травня 2010 року. 
11. Заява про збільшення розміру позовних вимог мотивована так:
- ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року, яким визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , у справі № 308/13101/13-ц було скасовано, а провадження у справі закрито;
- постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року було закрито провадження у справі № 907/1215/15 за позовом КПК «Ресурс-Захід» до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, КП «БТІ м. Ужгорода», Реєстраційної служби Ужгородського МУЮ, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання незаконним (недійсним) та скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданого 14 травня 2010 року на ім`я ОСОБА_1 , та визнання незаконним (недійсним) та скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на це нерухоме майно, до розгляду якої суд зупинив провадження у цій справі.
12. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2019 року заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду, до участі у справі в якості співвідповідачів залучено виконавчий комітет Ужгородської міської ради та КП «БТІ м. Ужгорода».
13. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено орган опіки і піклування Ужгородської міської ради.
ІII. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
14. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2022 року збільшені позовні вимоги ПКП «Ресурс-Захід»задоволено. Визнано за ПКП «Ресурс-Захід» право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Визнано незаконним (недійсним) та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 , видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 14 травня 2010 року. Визнано незаконним (недійсним) та скасовано запис про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав (державну реєстрацію) права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , здійснену 18 травня 2010 року КП «БТІ м. Ужгорода» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 14 травня 2010 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради та КП «БТІ м. Ужгорода» на користь ПКП «Ресурс-Захід» судовий збір в розмірі 2 622,33 грн з кожного.
15. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із такого:
- пункт 1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 квітня 2010 року № 105, яким вирішено провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , визнано протиправним та скасовано постановою Вищого адміністративного суду України від 19 червня 2013 року у справі №К/800/2692/13;
- зважаючи на припинення попереднього договору, укладеного між ПКП «Ресурс-Захід» та ОСОБА_1 , а також неукладення в подальшому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 квітня 2010 року № 105, яке, зокрема, в частині пункту 1.33 визнано протиправним і скасовано, підлягає визнанню незаконним та скасуванню;
- оскільки вимога про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно є похідною та пов`язаною з вимогою про скасування свідоцтва про право власності, зважаючи на те, що підстава, на якій було видане спірне свідоцтво та внесений відповідний запис про державну реєстрацію, відпала, речове право ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 слід припинити і, як наслідок, визнати право власності на цю квартиру за ПКП «Ресурс-Захід»;
- в судовому засіданні не виявлено підстав для застосування строків позовної давності за заявою ОСОБА_1 ;
- позивач дізнався про порушення свого права з моменту прийняття Вищим адміністративним судом України постанови від 19 червня 2013 року у справі № К/800/2692/13;
- позивач, звертаючись 17 липня 2014 року до суду з позовом про визнання за ним права власності на квартиру, не пропустив трирічний строк позовної давності;
- починаючи з 2011 року позивач намагається захистити своє порушене право шляхом подання позовів, спрямованих на відновлення становища, яке існувало до порушення. У зв`язку з цим перебіг позовної давності переривався, тому позивач, збільшуючи позовні вимоги, також не пропустив трирічний строк позовної давності.
IV. Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
16. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ПКП «Ресурс-Захід» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 10 767,00 грн судового збору кожному.
17. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наступним: 
- ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року за ОСОБА_2 визначено частку у спільній сумісній власності подружжя - 1/2 частини спірної квартири, що за адресою: АДРЕСА_5 . Таке рішення апеляційного суду є чинним та підлягає застосуванню при розгляді інших справ, які стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 ;
- суд першої інстанції не залучив ОСОБА_2 до участі у розгляді справи при тому, що рішенням вирішив питання про його суб`єктивні права і обов`язки щодо права власності на його 1/2 частку у спірній квартирі;
- пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
18. У касаційній скарзі представник позивача - адвокат Тинів І. Д. просить постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
19. Касаційна скарга мотивована таким:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 522/970/18, від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23, від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, від 27 червня 2018 року у справі № 925/797/17, від 22 травня 2018 року у справі № 923/1283/16, Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 щодо підстав набуття права власності на нерухоме майно;
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 60, 65 Сімейного кодексу України (далі - СК) у спорах про оспорення третіми особами права власності на майно одного з подружжя, яке було придбано ним під час перебування у шлюбі, стосовно наступного: 1) чи поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя, визначена статтею 60 СК, на майно, набуте одним із подружжя під час перебування у шлюбі, якщо таке майно набуто незаконним шляхом (протиправно), або «формально» без наявності відповідної правової підстави, і чи потрібно залучати до участі у цій категорії спорів другого з подружжя в якості співвідповідача; 2) які юридичні наслідки створює для другого з подружжя набуття його чоловіком/дружиною у власність майна не у встановленому законом порядку, зокрема, чи поширюється на другого з подружжя положення статті 65 СК і чи наділений він правами співвласника такого майна; 3) чи потрібно залучати до участі у справі про оскарження третіми особами права власності на майно одного з подружжя, яке було придбано ним під час перебування у шлюбі, в якості співвідповідача другого з подружжя, якщо на час розгляду справи є рішення суду, що вступило в законну силу, яким встановлено протиправність набуття такого майна;
- положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК) й інших актів цивільного законодавства прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу;
-  ОСОБА_1 протиправно на підставі пункту 1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 квітня 2010 року № 105 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та проведено державну реєстрацію права власності;
- наявність у ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державна реєстрація права власності не свідчить про набуття нею у встановленому законом порядку права власності на таке майно;
- державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації;
- оскільки ОСОБА_1 не набула у встановленому законом порядку права власності на спірну квартиру, таке майно не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя, і у ОСОБА_2 не виникло будь-яких речових прав на нього;
- на час постановлення ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року у справі № 308/13293/15, якою визначено за боржником ОСОБА_2 частку в спільній сумісній власності подружжя, що знаходиться у майні, яке зареєстровано за ОСОБА_1 , вже була ухвалена постанова Вищого адміністративного суду України від 19 червня 2013 року у справі № К/800/2692/13, що набрала законної сили, якою встановлено протиправність набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , проте така постанова не була долучена в якості доказів у справі № 308/13293/15;
- ПКП «Ресур-Захід» не було відомо про постановлення ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року до її подання в якості доказів ОСОБА_1 у справі № 308/9196/14-ц та не могло бути відомо, оскільки ПКП «Ресурс-Захід» не було стороною спірних правовідносин і не залучалося до участі у справі № 308/13293/15;
- рішення суду у справі № 308/13293/15 не породжує у ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру;
- наразі у ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на квартиру; право власності на 1/2 частину квартири за ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не зареєстровано;
- право власності у ОСОБА_1 на спірну квартиру не виникло, оскільки не було укладено основного договору купівлі-продажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та не заперечувалось самою відповідачкою, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно та державна реєстрація права власності не є підставою для набуття права власності на нерухоме майно;
- підстави та обставини набуття у власність ОСОБА_1 квартири під час шлюбу чи за спільні кошти подружжя тощо не мають значення для вирішення спору у цій справі;
- відсутні підстави для залучення ОСОБА_2 до участі у справі № 308/9196/14-ц в якості співвідповідача.
VI. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
20. 28 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бухтоярова О. В. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому навела такі мотиви для відмови у її задоволенні:
- на момент укладення попереднього договору ОСОБА_1 внесла готівкою в якості попередньої оплати квартири на рахунок підприємства 250 000,00 грн, що підтверджується пунктом 4.1 попереднього договору;
- оскільки повної суми коштів для купівлі квартири у ОСОБА_1 не було, на виконання вимог ПКП «Ресурс-Захід» після підписання попереднього договору вона звернулася до Закарпатського регіонального відділення «Фольксбанк» у м. Ужгороді, проте їй відмовили у кредитуванні та роз`яснили, що між ПКП «Ресурс-Захід» та банком немає жодних договірних відносин і такого роду кредитування банк не здійснює. Вказані обставини свідчать про те, що позивач ввів ОСОБА_1 як покупця в оману;
- представники ПКП «Ресурс-Захід» відмовилися повертати ОСОБА_1 внесені гарантійні кошти, що входили у вартість квартири. Тому, перебуваючи у скрутному становищі, через відсутність іншого житла, окрім придбаної у ПКП «Ресурс-Захід» квартири, ОСОБА_1 вимушена була виконувати умови попереднього договору та прийняти цю квартиру;
- загалом ОСОБА_1 сплатила 250 000,00 грн та 80 000,00 грн, залишок складає 155 500,00 грн;
- у передбачений пунктом 5.1 попереднього договору термін (31 липня 2010 року) ОСОБА_3 як покупця жодним чином не було повідомлено про те, як саме буде укладатися основний договір купівлі-продажу квартири;
- окрім того, що ПКП «Ресурс-Захід» ввело ОСОБА_1 в оману, його представники необґрунтовано відмовилися від укладення основного договору, чим порушили умови попереднього договору;
- щоб довести до кінця свої незаконні наміри, ПКП «Ресурс-Захід» почало судові процеси з позовними заявами про стягнення з ОСОБА_1 штрафних санкцій та завданих збитків, про позбавлення її права власності на квартиру і визнання права власності на цю квартиру за позивачем. Про те, що ОСОБА_1 є стороною судового розгляду і що питання щодо її прав вирішуються, вона жодним чином не була повідомлена;
- спірна квартира для ОСОБА_1 , її неповнолітньої (на час провадження справи в суді першої інстанції) доньки та чоловіка - ОСОБА_2 є їхнім єдиним житлом. На вимогу ОСОБА_1 укласти основний договір купівлі-продажу квартири ПКП «Ресурс-Захід» не надало відповіді та пояснень;
- з вини ПКП «Ресурс-Захід» ОСОБА_1 як законний власник квартири вже 15-й рік поспіль не може вільно володіти і користуватися нею. Окрім того, існує ризик виселення ОСОБА_1 з її житла з ініціативи позивача, а іншого житла у неї немає. Шляхом подання до суду різних позовних заяв ПКП «Ресурс-Захід» намагається відібрати у ОСОБА_1 та її сім`ї квартиру;
- ця квартира була продана ОСОБА_1 в стані, непридатному для проживання, оскільки несуча стіна була неутеплена, непоштукатурена, на ній була плісінь, яка розповсюджувалася, тому ОСОБА_1 вимушена була добудовувати цю стіну за власні кошти. Про такий недолік житла продавець її також не попередив;
- про прийняття рішень виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, про видачу свідоцтва про право власності та здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 позивачу було достеменно відомо, так як ці процедури відбувалися за його участю;
- судові рішення, на які посилається позивач у заяві про збільшення позовних вимог, які були скасовані судами вищих інстанцій, не можуть братися до уваги як такі, що виправдовують неправильне звернення до суду позивача, оскільки заявлені позови в тих справах позивачем були подані до неналежних судів та з порушеннями норм процесуального права;
- заява про збільшення позовних вимог не містить обґрунтування позовних вимог, заявлених до двох нових відповідачів, викладу обставин, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, а також підстав для задоволення цих вимог;
- позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом і не подав заяву про його поновлення, а суд першої інстанції на це уваги не звернув, помилково вказав, що строк не пропущений;
- позивач знав, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі, що квартира набувається у власність під час шлюбу, та міг дізнатися про належність ОСОБА_2 1/2 частки квартири, адже ОСОБА_1 про це вказувала у відзиві на позовну заяву. При цьому ОСОБА_2 до участі у справі позивач не залучив, що є самостійною підставою для відмови у позові;
- натомість, позивач залучив до участі у справі КП «БТІ м. Ужгорода» та виконавчий комітет Ужгородської міської ради, до яких позовні вимоги не заявив. Більше того, такі установи вже багато років не наділені повноваженнями щодо вчинення реєстраційних та інших дій, які б витікали з рішення суду;
- такі позовні вимоги вже були предметом розгляду і щодо них ухвалювалися судові рішення;
- у справі має місце презумпція набуття майна як спільної сумісної власності і позивачем не доведено зворотнє.
VII. Рух справи в суді касаційної інстанції
21. 19 червня 2025 року представник позивача звернувся із касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції.
22. Ухвалою від 30 червня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.
23. 04 серпня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
24. Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.
25. Ухвалою від 24 березня 2026 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи, справу призначено до судового розгляду.
VIIІ. Встановлені судами обставини
26. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24 лютого 2010 року № 48 «Про реєстрацію права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна» за результатами розгляду клопотання ПКП «Ресурс-Захід» вирішено КП «БТІ м. Ужгорода» провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтва про право власності ПКП «Ресурс-Захід» на 68-квартирний житловий будинок (літ. А1) на АДРЕСА_1 загальною площею 6 482,5 кв. м, в тому числі житловою 2 755,1 кв. м, цокольних приміщень 636,8 кв. м. (т. 1 а. с. 9).
27. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 17 березня 2010 року № 64 «Про внесення доповнення до рішення виконкому» визначено перелік квартир та офісних приміщень у 68-квартирному житловому будинку на АДРЕСА_1 , право власності на які слід зареєструвати за ПКП «Ресурс-Захід» (т. 1 а. с. 7-8).
28. 31 березня 2010 року між ПКП «Ресурс-Захід» та ОСОБА_1 укладено попередній договір № 55/32, відповідно до умов якого сторони зобов`язались у майбутньому в строк, передбачений пунктом 5.1 договору (31 липня 2010 року), укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири АДРЕСА_4 (т. 1 а. с. 10-11).
29. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 квітня 2010 року № 105 «Про внесення доповнення до рішення виконкому» вирішено провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності, зокрема, ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_6 (пункт 1.33 рішення) (т. 1 а. с. 14-17).
30. 14 травня 2010 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі рішення від 28 квітня 2010 року № 105 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 загальною площею 97,1 кв. м (т. 1 а. с. 18).
31. На підставі цього свідоцтва КП «БТІ м. Ужгорода» здійснило державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , про що 18 травня 2010 року внесено запис до Державного реєстру прав (реєстраційний номер майна 30026842) ( т. 2 а. с. 192-193).
32. 14 лютого 2011 року ПКП «Ресурс-Захід» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним попереднього договору та скасування свідоцтва про реєстрацію права власності на квартиру у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов попереднього договору щодо проведення розрахунку (т. 1 а. с. 12-13).
33. 18 січня 2012 року ПКП «Ресурс-Захід» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , зокрема, про скасування пункту 1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 квітня 2010 року № 105;
34. Постановою Вищого адміністративного суду України від 19 червня 2013 року у справі № К/800/2692/13 скасовано рішення судів попередніх інстанцій та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Суд визнав протиправним та скасував пункт 1.33 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 квітня 2010 року № 105, яким вирішено провести реєстрацію права власності та оформити свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 19-20).
ІХ. Позиція Верховного Суду
35. Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 7), Верховний Суд зазначає таке.
36. У цій справі, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу, окрім ОСОБА_1 , подав її чоловік - ОСОБА_2 , який не брав участі у розгляді справи, однак вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про його права та інтереси.
37. Загальний підхід щодо права на апеляційне оскарження особою, яка не брала участі у справі, врегульований частиною першою статті 17, частиною першою статті 352 ЦПК, відповідно до яких право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції гарантовано особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
38. Згідно з частиною третьою статті 18 ЦПК обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
39. Верховний Суд раніше робив висновок про те, що особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи (див. постанову Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08).
40. У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі
№ 351/592/18 вказано, що на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
41. Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях вказував, що вирішення питання про те, чи стосується прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, рішення суду першої інстанції є першочерговим завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку (див. постанову Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 367/3693/20).
42. Верховний Суд повторює свій підхід про те, що у випадку, якщо апеляційний суд доходить висновку про порушення таких прав, наслідком цього є скасування рішення суду першої інстанції для залучення цієї особи до участі у справі, тоді як наслідком встановлення апеляційним судом відсутності порушень рішенням суду першої інстанції прав та інтересів такої особи є закриття апеляційного провадження відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК (див. пункт 88 постанови Верховного Суду від 25 червня 2025 року у справі № 947/30662/21).
43. У цій справі апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції, правильно встановив, що ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2016 року у справі № 308/13293/15 за ОСОБА_2 визначено частку у спільній сумісній власності подружжя, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .
44. Встановивши, що рішенням суду першої інстанції у цій справі вирішено питання про суб`єктивні права і обов`язки ОСОБА_2 щодо права власності на його 1/2 частину у спірній квартирі, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції.
45. Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
46. Наведена в касаційній скарзі практика Верховного Суду (див. пункт 19) не свідчить про застосування норм права у цій справі без урахування висновків, що містяться у зазначених позивачем постановах.
X. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
47. Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права.
48. Незгода позивача із постановою апеляційного суду, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).
49. Апеляційний суд належним чином, з дотриманням норм статті 89 ЦПК щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно встановив обставини справи та правильно відмовив у задоволенні позову.
50. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що немає підстав для скасування постанови апеляційного суду, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, що відповідатиме статті 410 ЦПК.
51. Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного комерційного підприємства «Ресурс-Захід», в інтересах якого діє адвокат Тинів Ігор Дмитрович, залишити без задоволення.
2. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко