Справа № 183/278/26
№ 1-кп/183/28/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 12025044080000204 від 10.12.2025 стосовно:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського (нині Самарівського) району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 18.07.2025 Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України до громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин;
- 06.10.2025 Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 358 КК України. За ч. 1 ст. 358 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі 2550 гривень, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Самарівського МРС від 18.07.2025 у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин, призначено – штраф у розмірі 2550 гривень та громадські роботи строком на сто п`ятдесят годин. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно. За ч. 4 ст. 358 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднано не відбуту частину покарання за вироком Самарівського МРС від 18.07.2025 у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин, остаточно призначено покарання у виді штрафу у розмірі 3400 гривень та громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно;
- 29.10.2025 Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровській області за ч. 2 ст. 358 КК України до 2 років пробаційного нагляду. На підставі ст. 71 КК України та з урахуванням вимог ст. 72 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2025 року та призначено остаточне покарання у виді 2 років 8 днів пробаційного нагляду;
- 01.12.2025 ухвалою Дніпровського апеляційного суду постановлено вважати засудженим за ч. 1 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 2550 гривень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарань за вироком з покаранням за вироком Самарівського МРС від 18.07.2025 у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин, призначено штраф у розмірі 2550 гривень та громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин. Зазначені покарання виконувати самостійно. За ч. 4 ст. 358 КК України – штраф 850 гривень, відповідно ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання, призначеного на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком за ч. 4 ст. 358 КК України, остаточно призначено штраф у розмірі 3400 гривень та громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин. Зазначені покарання постановлено виконувати самостійно, в іншій частині вирок залишено без змін,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року (більш точний час судовим розглядом не встановлено) ОСОБА_5 дізнався, що на ділянці місцевості, яка розташована за межами житлової частини населеного пункту Перещепине Самарівського району поблизу каналу «Дніпро-Донбас» за координатами 49.03786; 35.35577, на поверхні землі знаходяться родовища корисних копалин, а саме піску, видобування яких на даний час ніким не проводиться. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, які перебувають на земельній ділянці, що належить Управлінню каналу Дніпро-Донбас Державного агентства ресурсів України.
ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. 19 Кодексу України «Про надра» та ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піску, який відповідно до постанови КМУ від 12.12.1994 (зі змінами від 28.12.2011 за №1370) про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення є неметалічною вогнетривкою сировиною та належить до корисних копалин загальнодержавного значення, за таких обставин.
10 грудня 2025 року у невстановлений в ході судового розгляду час, але не пізніше 12 години 42 хвилини, ОСОБА_5 маючи при собі штикову лопату та 50 поліетиленових мішків, заздалегідь підготовлених для незаконного видобування піску, прибув на зазначену ділянку місцевості поблизу м. Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області, де усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, завантажив корисні копалини загальнодержавного значення, а саме неметалічну вогнетривку сировину (пісок) загальною вагою 2 953 кг до 50 поліетиленових мішків, з метою подальшого транспортування.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 , який не усвідомлював протиправність дій останнього, викликав його для перевезення піску на автомобілі із вищевказаної ділянки місцевості.
Довести злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 не зміг, оскільки, цього дня о 12 годині 42 хвилини його протиправні дії припинено працівниками відділення поліції №2 Самарівського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 240 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставинами, які пом`якшують покарання  ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Крім того, суд бере до увагидані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Судом також враховується думка представників потерпілого, викладена ними у їх заявах, про те, що останні не наполягають на призначенні обвинуваченому суворого покарання.
Однак, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, не відбувши попередньо призначених йому покарань, знову вчинив кримінальне правопорушення. До того ж, вчинене ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є хоч і нетяжким, проте злочином.
Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого, суд не знаходить підстав для призначення  ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк, але на рівні мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 240 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Крім того, судом встановлено, що після постановлення вироку Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 та вироку Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2025, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.12.2025, за якими ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, відповідно, останній вчинив інше кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 240 КК України, за яке він засуджується цим вироком. Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, та з урахуванням вимог ст. 72 цього Кодексу за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 та вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2025, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.12.2025, до покарання, призначеного цим вироком.
Також, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_5 покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 240 КК України.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України,у тому числі на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до предмета та знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Так, згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Враховуючи, що незаконно видобутий пісок є предметом кримінального правопорушення, а штикова лопату є знаряддям незаконного видобутку (знаряддям вчинення кримінального правопорушення), вказані речові докази підлягають спеціальній конфіскації.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження не застосовувався.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_5  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням положень пп. а1), г) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків частково приєднати невідбуті частини покарань за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року та вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року, який в частині призначеного покарання змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року, до покарання, призначеного цим вироком, і визначити  ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців та штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 гривень 00 копійок.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок в частині призначеного ОСОБА_5 покарання у виді штрафу – виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.
Відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів: штикову лопату, що складається з металевого робочого полотна (сірого (металевого) кольору, прямокутної форми з слідами поверхневої корозії та залишками піску) та дерев`яного держака, яку опечатано біркою, 50 поліетиленових мішків білого кольору наповнених піском приблизно на 50 % від свого об`єму, які зберігаються на території ВП № 2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області; зразки піску з заглиблення у ґрунті, утвореного внаслідок вибірки піску, які поміщено до спец.пакету PSP3168283, зразки піску з другого поліетиленового мішка білого кольору, які поміщено до спец. пакету PSP3168281, які зберігаються в спеціальній кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області – примусово безоплатно вилучити у власність держави.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя       ОСОБА_1