Справа № 606/1857/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м.Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Мельник А.В.
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Мороз І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника адвоката Мороз І.М. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради, у якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 26.10.2019 між сторонами було зареєстровано шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка: ОСОБА_3 .
Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18.04.2022 шлюб було розірвано, а також визначено місце проживання дочки ОСОБА_3 із матір`ю, ОСОБА_4 . Дитина ОСОБА_3 зареєстрована та проживає з матір`ю ОСОБА_4 , яка піклується про дитину. 
За час перебування у шлюбі та спільного проживання батько дитини кілька разів йшов із дому без попереджень, не надавав інформації про місце свого перебування, із травня 2021 року вчергове пішов із дому, а вже із липня 2021 року остаточно не підтримує зв`язку з дитиною, не цікавиться життям, здоров`ям та вихованням своєї дочки. Відповідач самоусунувся та багато років не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться здоров`ям та потребами дитини та не надає жодної фінансової допомоги дитині.
10.08.2022 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
ОСОБА_3 , будучи спільною донькою сторін, вважає своїм батьком нового чоловіка матері — ОСОБА_5 , оскільки із 2022 року проживає разом із ним, а свого батька, ОСОБА_2 , не знає, оскільки останній залишив дочку дуже рано. Разом із матір`ю та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 проживає у Швеції.Там вона відвідує дошкільний заклад, до якогозавжди привозять та забирають з нього мати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Враховуючи вказане, ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що буде відповідати повному і гармонійному розвитку дитини.
Ухвалою суду від 03.11.2025 було відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 11.12.2025, яке було відкладено на 05.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача.
Ухвалою суду від 11.12.2025 задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази.
28.12.2025 витребувані документи надійшли до суду.
05.02.2026 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування у даній справі.
Ухвалою суду від 05.02.2026 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.03.2026, яке було відкладено на 07.04.2026, 14.05.2026 у зв`язку з неявкою відповідача.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мороз І.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Зазначили, що відповідач з 2021 року взагалі не цікавиться дитиною, не спілкується із дочкою, не бере участі у її вихованні, не цікавиться здоров`ям дитини, він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив.
Тому суд, у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Позивач заперечень щодо заочного розгляду не висловлювала.
У судове засідання представник органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради Борецька Л.В. не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що висновок Органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради підтримує в повному обсязі.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх повній сукупності, встановив наступні обставини.
26.10.2019 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 26.10.2019 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №2246. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) 09.12.2020, актовий запис №249.
Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18.04.2022 розірвано шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 26.10.2019, про що складено актовий запис за №2246, Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_4 залишено прізвище " ОСОБА_6 ". Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
10.08.2022 Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 140.
Згідно відповіді Відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 25.09.2025 на адвокатський запит, ОСОБА_4 10.05.2021 було подано заяву про те, що її чоловік ОСОБА_2 07.05.2021 близько 06 год 45 хв. вийшов із квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та не повернувся, на телефонні дзвінки не відповідає, а його місце перебування невідоме (зареєстровано в підсистемі "Єдиний облік" Інформаційно-телекомунікаційної системи Інформаційного порталу Національної поліції України ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУ поліції за №2685 від 10.05.2021). 12.05.2021 надійшла заява від ОСОБА_4 з проханням припинити розгляд її попереднього звернення, у зв`язку із тим, що було встановлено місцезнаходження її чоловіка, ОСОБА_2 , який у той період перебував у м. Київ, вул. Інститутська, 4, у готель «Україна». 
З приводу надання інформації про те, чи оголошувався в розшук ОСОБА_2 , коли розшук було припинено рекомендовано звернутись до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, оскільки всі матеріали за зверненнями були долучені до матеріалів кримінального провадження, відомості про яке працівниками Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області було внесено до Єдиного реєстру судових рішень за №12021211040000612 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
Відповідно інформації Державної прикордонної служби України, наданої на виконання ухвали суду від 11.12.2025, щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 08.11.2017 по 29.12.2025 (станом на 11:00, теперішній час) громадянином України ОСОБА_9 17.11.2022 здійснено перетин кордону в напрямку виїзд, пункт пропуску "Шегині".
На даний час  ОСОБА_3 разом із матір`ю та ОСОБА_5 проживають у Швеції. До матеріалів справи додано копії довідок із їх перекладом на підтвердження наявності права на проживання у Швеції в м.Мальме, опікунами дитини зазначені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . ОСОБА_3 у Швеції відвідує дошкільний заклад, до якогозавжди привозять та забирають з нього мати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідчить копія довідки директора дошкільного закладу ОСОБА_12 від 16.09.2025.
Органом опіки та піклування Теребовлянської міської ради надано Висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 20.01.2026 № 27. У висновку зазначено, зокрема, що мати дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розлучилася з батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким перебувала в шлюбі з 26.10.2019. Рішенням Теребовлянського районного суду від 18.04.2022 (справа 606/2659/21) визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_4 (рішення набрало законної сили 16.06.2022).
10.08.2022 ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та змінила прізвище на ОСОБА_7 .
ОСОБА_1 зареєстрована разом зі своєю малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 .
Станом на січень 2026 року мати та вітчим з дитиною постійно проживають у Швеції. У матеріалах, поданих з позовною заявою, наявний переклад документів про право на проживання у Швеції в м.Мальме по 11.09.2024, що виданий як реєстрація в базі даних реєстрації населення, а опікунами дитини зазначені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . А також перекладено документ про отримання допомоги на дитину, отримувачем якої є ОСОБА_11 . Крім того, довідка дошкільної установи, яка засвідчує, що ОСОБА_3 завжди привозять та забирають з дошкільного закладу мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_5 .
Службою у справах дітей з`ясовано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько дитини ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , але протягом чотирьох років в селі не проживає, а знаходиться за межами України. Щодо родичів ОСОБА_2 , то його батько (дід дитини) ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований, але не проживає в АДРЕСА_3 , проживає за межами України більше двадцяти років; мати ОСОБА_2 (баба дитини) ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована в АДРЕСА_3 , але не проживає, більше восьми років знаходиться за межами України.
Зі слів ОСОБА_4 , батько дитини не підтримує зв`язку з дитиною та не бере участі у житті дочки з липня 2021 року, контакти обірвав без пояснень, телефонного зв`язку з ним немає. Родичі ОСОБА_2 тривалий час перебувають за межами України, в різних країнах. Вони не повідомляють, де знаходиться батько дитини.
В матеріалах справи є інформація ВП №3 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від 25.09.2025 №135374-2025, з якої відомо, що 10.05.2021 ОСОБА_4 зверталася до поліції з заявою про те, що її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 близько 06 год 45 хв. вийшов із квартири за адресою АДРЕСА_1 та не повернувся, на телефонні дзвінки не відповідає, місце його перебування не відоме. 12.05.2021 надійшла заява ОСОБА_4 , в якій заявниця просить просить припинити розгляд її попереднього звернення щодо встановлення місця знаходження її чоловіка, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в АДРЕСА_4 .
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 станом на 31.12.2025 до адміністративної відповідальності не притягувалися.
На запит служби у справах дітей міської ради до КНПТМР “Теребовлянська міська рада” поліклінічне відділення інформує, що: ОСОБА_2 , перебуває на обліку психіатричного кабінету Теребовлянської поліклініки з діагнозом “розлад адаптації у акцентуйованої особи”. Це проявляється посиленою реакцією на стрес, людина є більш вразливою, депресивною, дратівливою, що вимагає психотерапії, а іноді медикаментозного лікування. На обліку лікаря-нарколога ОСОБА_2 не перебуває; ОСОБА_1 не перебуває на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.
Обстежити житлові умови дитини не є можливим, оскільки вона постійно за межами України.
Оцінку потреб дитини на запит служби у справах дітей міської ради не вдалося провести. За інформацією Центру соціальних послуг міської ради від 13.01.2026 року №01-02/12 ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 перебуває за межами України, батько також не проживає за місцем реєстрації. За даними Центру соціальних послуг міської ради, у лютому 2022 року була проведена оцінка потреб дитини ОСОБА_3 через розлучення батьків та визначення місця проживання дитини. За результатами оцінки потреб, складних життєвих обставин не було виявлено, соціальних послуг сім`я не потребувала та не отримувала.
Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 19.01.2026 (протокол №1) рішення №2.
Враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні правові норми.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У відповідності із вимогами статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом частини другої статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до частини третьої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Постанова Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
При вирішенні даного спору суд приходить до висновку про те, що поведінка відповідача є такою, що свідчить про його ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини. Суд зазначає, що відповідач не з`явився на судові засідання по справі, не надав жодних доказів участі в навчанні дитини, її вихованні, лікуванні та духовному розвитку, що свідчить про відсутність в нього бажання брати участь у вихованні та розвитку дитини.
Такий акт свідомої поведінки відповідача розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок по відношенню до його дитини, а тому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зваживши у сукупності наведені вище обставини та дослідивши викладені вище матеріали справи, суд вважає доведеним, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дочки, а тому виходячи з інтересів дитини, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Частиною третьої статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Вказана норма передбачає обов`язок суду при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приняти рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до частини першої статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
На підставі наведеного, керуючись статтями 150,151, 152, 164, 165, 166, 171, 182, СК України, статтями 10, 12, 13, 80, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради, місцезнаходження: вулиця Кн.Василька, 104а, місто Теребовля, Тернопільська область, ЄДРПОУ 04058456.
Повний текст рішення суду складено 21.05.2026.

Суддя А.В.Мельник