ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6033/26 Справа № 195/1870/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колодіна Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання – Літвінова І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 09.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1486272 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 25000 грн. Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 359 днів: з 09.03.2024 року по 04.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 25000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера — ТОВ «ПЕЙТЕК».
Кредитний договір з споживачем укладено в електронній формі за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт (мобільний застосунок «SlonCredit»).
Відповідно до реквізитів Договору № 1486272 від 09.03.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «P688».
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему Pay Tech, на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ "ПЕЙТЕК".
За інформацією в листі ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до зазначеного договору № 1486272 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 25000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 .
Згідно з п.3.1. Договору, Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт”.
Пунктом 1.5.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору.
Пунктом 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,88% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо споживач до 08.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Відповідно до п. 5.1. Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору.
У період з 09.03.2024 по 27.06.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 13625,02 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 31,27 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 13593,75 грн.
27 червня 2025 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер.
До позивача відповідно до укладеного Договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1486272 від 09.03.2024 року загальна сума заборгованості склала 243460,78 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 24968,73 грн., заборгованості за процентами – 205992,05 грн., штрафні санкції 12500,00 грн.
За даними поденного розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором, вбачається, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 09.03.2024 року по 27.06.2025 року (дата укладання Договору факторингу), у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 205 992,05 грн.
Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 1486272 від 09.03.2024 року загальною сумою 243460,78 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 24968,73 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 205992,05 грн., штрафні санкції 12500,00 грн.
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 243 460,78 грн., з яких: сума кредиту 24968,73 грн., сума процентів за користування кредитом 205992,05 грн., штрафні санкції в сумі 12500 грн., а також суму сплаченого судового збору 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
Заочним рішенням позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором №1486272 ПРО НАДАННЯ СПОЖИВЧОГО КРЕДИТУ від 09 березня 2024 року у розмірі 49 968 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 73 коп., яка складається з: суми кредиту - 24968,73 грн. та суми процентів за користування кредитом - 25000 грн.
В іншій частині позовних вимог — відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», сплачений по справі судовий збір в сумі 497 гривень 07 коп.
У стягненні витрат на правничу допомогу — відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1486272 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 25000 грн. Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 359 днів: з 09.03.2024 року по 04.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 
Згідно п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 20-24).
Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://sloncredit.ua та підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України “Про електронну комерцію”.
Згідно з п. 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку, вказаного в п. 1.4 цього договору.
Згідно п. 1.5.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,88% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо споживач до 08.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Сума кредиту була перерахована на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 відповідачки, що підтверджується листом ТОВ “Пейтек Україна” від 02.07.2025 року №20250702-374 (а.с.14).
Крім того, факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 , № НОМЕР_2 , в сумі 25 000 грн., призначення Р2Р_SL_CR, підтверджується довідкою наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.02.2026 року №20.1.0.0.0/7-260205/47112-БТ .
27 червня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №27062025 (а.с. 72-75).
30.06.2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було укладено додатковий Договір №1 до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 року (а.с. 81).
Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27062025 від 27.06.2025 року фактор ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» отримало від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» реєстр боржників кількістю 1555, загальна сума заборгованості складає 75296112,83 грн. (а.с. 80).
Згідно реєстру боржників від 27.06.2025 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на умовах передбачених договором факторингу №27062025 від 27.06.2025 року, у тому числі і до ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , номер кредитного договору: 1486272, загальна сума заборгованості 243460,78 грн. (а.с. 32-33).
Відповідно до наданого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» розрахунку, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №1486272 від 09.03.2024 року, станом на 04.03.2025 року становить 276115,45 грн., з яких: 24968,73 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 238646,72 грн. - заборгованість за відсотками, 12500 грн. - штраф,пеня (за прострочку платежів) (а.с.30).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не в повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання, чим порушив права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з нього в користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованості в сумі 49968,73 грн, з яких: основний борг — 24968,73 гривень та проценти за користування кредитом в розмірі 25000 грн. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу не доведений, оскільки суду не надано докази, що підтверджують фактичну сплату коштів за надання правової допомоги.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В силу ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
09.03.2024 року між ТОВ "СЛОН Кредит" як кредитодавцем та ОСОБА_1 як позичальником було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1486272. Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн.; строк кредиту 360 днів, періодичність сплати – кожні 30 дні, стандартна процента ставка –2,50% в день.
Договір укладений в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та підписаний електронним одноразовим ідентифікатором.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування, який відповідно до розрахунку заборгованості складає 205 992,05 грн., що перевищує суму отриману відповідачем позики – 25 000,00 гривень, більше ніж в 8 разів.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
Нараховані та пред`явлені до стягнення відсотки в більше ніж п`ять разів перевищують розмір заборгованості за основною сумою кредиту.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що умова договору щодо нарахування відсотків в такому розмірі є непропорційно високою, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022 та №910/12876/19 від 01.06.2021.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо зменшення розміру відсотків до розміру суми основної заборгованості по кредиту. Вказана сума буде справедливою та співмірною з огляду на суму основного боргу.
Висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача штрафних санкцій є правильним.
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки штрафні санкції за кредитним договором нарахована за період з дії воєнного стану, то відповідачка звільняється від обов`язку їх сплати на користь позивача.
Стосовно витрат на правову допомогу адвоката.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі«East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах учасники процесу несуть певні витрати.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» у суді першої інстанції представляв адвокат Столітній М.М., який діє на підставі договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року та ордеру від 26 травня 2024 року.
В позовній заяві адвокат поставив питання про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн.
До позовної заяви було додано договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги серії АІ №2051068 від 19.11.2025 року, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серія КС №9422/10 року, заявка №12149 від 21 жовтня 2025 року на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №12149 від 19 листопада 2025 року на загальну суму 10 000,00 грн.
В суді апеляційної інстанції інтереси позивача представляє адвокат Крюкова М.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року та ордеру на надання правової допомоги серії АН №1583069 від 19 грудня 2024 року.
У апеляційній скарзі адвокат просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу понесених в суді апеляційної інстанції в розмірі 8000 грн. Було додано договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року, ордер на надання правової допомоги серії АН №1942670 від25.03.2026 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5127, звіт про надання правової допомоги від 30 березня 2026 року, згідно договору про надання правової допомоги №07/07-2020 від 07 липня 2022 року. З вказаного звіту вбачається надання адвокатом наступних послуг: правова експертиза документів, складання апеляційної скарги, подання апеляційної скарги до суду (тривалість 4 години, вартість 8000 грн). Додано платіжну інструкцію №8355 від30 березня 206 року, з якої вбачається оплата послуг адвоката в рамках даної справи в розмірі 8000 грн.
З врахуванням фактично виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатами на надання правової допомоги, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції у розмірі 3 000 грн, та в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн, що разом становить 5 000,00 грн.
Таким чином, зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині відмови стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог в цій частині. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - задовольнити частково.
Заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2026 року в частині відмови стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін .
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Вступна та резолютивна частини проголошені 24 червня 2026 року.
Повний текст постанови складено 25 червня 2026 року.

Судді: