КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5600/24
Провадження № 2-а/488/5/26
РІШЕННЯ
Іменем України

28.04.2026 року        м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Щеглової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Корабельного районного суду м. Миколаєва, через підсистему «Електронний суд» надійшла вказана вище позовна заява ОСОБА_1 , подана його представником – адвокатом Качаном Р.Ю.
У обґрунтування позову позивач зазначав, що 05.11.2024 УПП в Миколаївській області винесено постанову серії ГАБІ № 797681 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Згідно з постановою о 22.30 год. 05.11.2024 позивач, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , зробив неправдивий виклик на екстрений номер «102» про вчинення щодо нього домашнього насильства з боку його батьків, хоча насправді цей факт не мав місця. Резолютивною частиною постанови на позивача накладено стягнення у вигляді штраф у розмірі 3400 грн.
Вважає, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки не містить доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Позивач стверджує, що він ніяких завідомо неправдивих викликів до поліції не вчиняв, а звертався з правдивими викликами щодо вчинення домашнього насилля по відношенню до нього.
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення ГАБІ № 797681 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.
Ухвалами судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.12.2024 позивачу було поновлено строк для звернення до суду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано у відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення, позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
16.01.2025 від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, у якому відповідач зазначав, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначав, що 05.11.2024 екіпаж патрульної поліції прибув на виклик за адресою, вказаною позивачем і виявив там позивача з ознаками алкогольного сп`яніння. Твердження, що над ним вчиняють домашнє насильство позивач під твердити не зміг. Від позивача була відібрана заява, а від його батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – пояснення. Викладене стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови. При цьому, інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи та виніс постанову відповідно до вимог чинного законодавства. Той факт, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від притягнення до відповідальності у випадку її об`єктивної винуватості.
До відзиву відповідач долучив копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , які досліджені судом під час судового розгляду.
Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами на підтвердження позовних вимог, в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з частинами 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на матеріали справи суд встановив, що 05.11.2024 близько 22.45 год. ОСОБА_1 здійснив виклик на спецлінію служби «102» про те, що батько психічно хворий, вчиняє домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_1 .
Екіпаж патрульної поліції «Корвет 251», який прибув за викликом, виявив позивача з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Надавати будь-які письмові пояснення ОСОБА_1 відмовився. Патрульні відібрали пояснення у батьків заявника та командир взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Миколаївській області капітан поліції Кондратюк О.О. склав оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП України.
У зв`язку з тим, що позивач відмовився ставити підпис у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності патрульний поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 660244, копія якого була видана позивачу.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 183 КУпАП як завідомо неправдивий виклик поліції. Справа про адміністративне правопорушення розглянута на місці його вчинення. За результатами розгляду працівником патрульної поліції на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Від отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовився.
З аналізу заяв по суті справи та наданих сторонами доказів на їх підтвердження, випливає, що сторони не заперечують факт складення постанови про адміністративне правопорушення, однак позивач вказує на відсутність належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду
Судом не встановлено істотних порушень норм процесуального права під час притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови.
Нормативна процедура працівниками патрульної поліції була дотримана. 
Щодо матеріального аспекту позову суд зазначає таке.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 183 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. На це вказує «завідомість» неправдивого виклику спеціальних служб. Диспозиція викладена у самій нормі та не є бланкетною. 
Відповідно до описової частини постанови серії ГАБІ № 797681 від 05.11.2024 ОСОБА_1 допустив безпідставний виклик працівників поліції. Відмова від написання заяви в порядку ст. 214 КПК України вказують на умисний характер його дій, направлений на безпідставний виклик працівників поліції та вирішення у такий спосіб цивільно-правових відносин, які виникли між позивачем та його батьками.
Вказане підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також рапортами працівників патрульної поліції Кондратюка О. та Воронцова А.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Державі розпочав діяти воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє наразі. 
Відтак безпідставне відволікання спеціальних служб під час дії воєнного стану в Державі підвищує суспільну небезпечність вчиненого позивачем адміністративного правопорушення. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України). 
Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З аналізу вказаних норм логічно випливає, що наявність обов`язку у суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, не звільняє іншу сторону від обов`язку довести перед судом обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Отже відповідач довів та позивач не спростував факт безпідставного виклику працівників поліції 05.11.2024 ОСОБА_1 . У його діях мали місце як об`єктивні так і суб`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що підтверджено під час судового розгляду. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом установлено, що, приймаючи оскаржуваному постанову, командир 2 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Кондратюк О.О. діяв у межах повноважень та у спосіб, встановлений нормами Закону України «Про Національну поліцію» та КУпАП, неупереджено, розсудливо, з урахуванням усіх обставин справи, з дотриманням розумного балансу між необхідністю притягнення особи до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу, з необхідністю забезпечення громадського порядку, дотримуючись при цьому прав особи під час притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема на участь у процедурі прийняття рішення. 
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, рішення від 10.02.2010).
Отже суд, надавши відповідь на основні аргументи сторін, які відносяться до предмета спору, та обґрунтувавши прийняте рішення, не вбачає за необхідне надавати відповідь на кожний детальний аргумент, вказаний в заявах по суті справи, які не стосуються предмета спору. 
У ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень, які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, слід залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Згідно з ч. 1, 3, 4ст. 143 КАС Українисуд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1, 3ст. 132 КАС Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ухвалою від 16.12.2024 ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору у розмірі 605,60 грн. на строк не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, з нього на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до частини 5, 6 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, ст. ст. 22, 34, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, суд 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову серії ГАБІ № 797681 від 05.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП – залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 .
Відповідач – Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Кив, вул. Федора Ернста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646.
Повне рішення суду складене 28 квітня 2026 року.

Суддя            Я.В. Щеглова