Справа №: 398/5281/25	

Провадження №: 2-а/398/7/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"11" червня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області 
у складі головуючого судді Голосеніної Т.В.
з участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.
представника позивача Банковського О.Г.
представника відповідача Ткача Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Банковський О.Г., звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про скасування постанови №930 від 05.08.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначив, що зазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 25500 грн. У постанові зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки облікових даних, під час якої було встановлено, що в особовий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», він порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, вимоги абзацу 6 частини 3 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". У ході з`ясування обставин проходження ВЛК ОСОБА_1 виявлено, що останній отримав направлення №4406157 від 19.07.2025 року, але на 01.08.2025 року його так і не розпочав, чим протермінував строки проходження ВЛК. Строки проходження зазначені 4 доби, за наявності потреби в додаткових обстеженнях можуть бути продовженні до 14 діб. Доказами винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення є: копія облікової картки, копія паспорта, копія направлення на ВЛК № НОМЕР_1 від 19.07.2025 року. Із зазначеним позивач не згоден, оскільки 01.08.2025 року дійсно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з метою перевірки облікових даних, а з метою участі у розгляді протоколу №147, який в цей день так і не відбувся. Факт проходження ВЛК, зазначеному у постанові №930, підтверджується записами в картці обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 , які датовані в період з 10.04.2025 року по 14.04.2025 року. Фактично, позивачем пройдено ВЛК в повному обсязі за виключенням лікаря дерматовенеролога. В період часу з квітня по серпень 2025 року він проходив обстеження, консультації у лікаря уролога з метою визначення об`єктивного стану свого здоров`я. Зазначене підтверджується відповідними направленнями лікарів та результатами лабораторних досліджень. 
Також зазначає, що позивач самостійно виховує двох дітей та зазначена інформація доведена до відома начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 01.08.2025 року. Наразі в Петрівському районному суді Кіровоградської області розглядається справа про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно двох дітей.
05.08.2025 року позивач не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 та, відповідно, не ознайомлювався з постановою. Проте, адвокатом Неватос Ю.С. було подано письмові пояснення, в якому повідомлено про факти, відображені в оскаржуваній постанові..
Просить скасувати постанову №930 від 05.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Ухвалою від 25.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду з викликом сторін.
18.11.2025 року представником відповідача надано відзив на позов, відповідно до якого зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 та станом на 06.10.2025 року підлягає призову на військову службу. 17 березня 2014 року наказом виконувача обов`язки Президента України ОСОБА_3 було розпочато першу хвилю мобілізації на особливий період тривалістю 45 днів, в ході якої було здійснено призов військовозобов`язаних та резервістів до Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту та інших військових формувань України. З початком військової агресії Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статі 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до п.3.2 Наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року, повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Позивач в порушення зазначених вимог не проходив військово-лікарську протягом останніх 5 років. Таким чином, у нього закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби. 
19.07.2025 р. ОСОБА_1 , під особистий підпис, та будучи попередженим про адміністративну та кримінальну відповідальність, отримав направлення для проходження військово-лікарської комісії № 4406157 від 19.07.2025 р. Даний факт підтверджується підписом в журналі отримання відповідних направлень. Надалі ОСОБА_1 не прибув до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 та не розпочав проходження відповідної ВЛК. 08.04.2025 р. ОСОБА_1 отримав направлення на проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, станом на 19.07.2025 р., під час перебування позивача у ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач не завершив проходження ВЛК, у зв`язку із чим, йому було видано направлення на проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також, відповідно до пункту 3.2 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (в редакції від 28.02.2025 р., яка була чинна на момент проходження ВЛК у квітні 2025 р.) Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Таким чином, висновок дерматовенерелога не є обов`язковим під час дії правового режиму воєнного стану. Направлення на нібито додаткове обстеження до лікаря уролога сформоване лікарем-терапевтом дільничним, тобто сімейним лікарем військовозобов`язаного, а не членами чи секретарем ВЛК. Також, відсутні будь-які докази направлення позивача на додаткове обстеження.
На підтвердження нібито проходження позивачем дообстеження позивачем додано копію результатів ультразвукового дослідження сечового міхура, датоване 24.04.2025 року, та бланк замовлення на аналізи, датований 25.07.2025 року. Таким чином, єдине дослідження або інша взаємодія з лікарями, яке було здійснено позивачем у період з кінця квітня по дату складання протоколу 01.08.2025 р. було здавання аналізів, які можливо здати, буквально, кожного робочого дня відповідної лабораторії, а строк отримання результатів, відповідно до інформації наявної на офіційному сайті CENTRALAB (https://centrolab.ua/), становить 1 день.
При прийняті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та визначені розміру адміністративного стягнення, а саме розміру штрафу уповноваженою особою було враховано усі наявні обставини, пояснення, факти та докази, а також те, що особа була притягнута до адміністративної відповідальності повторно та продовжувала протиправну поведінку. Таким чином, до позивача застосовано найбільший розмір штрафу, який передбачений ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме 1500 нмдг (25 500 грн.). Станом на дату подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 також не завершив проходження ВЛК.
Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
07.02.2026 року представником позивача надано додаткові пояснення, відповідно до яких зазначив, що постанова про притягнення позивача складена з порушенням ст.258 КУпАп, а саме: у постанові не зазначено, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом 10 календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше, ніж 50% розміру штрафу; не зазначено інформація про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати штрафу; не відображена позиція особи, що притягується до адміністративної відповідальності щодо згоди або незгоди на притягнення до адміністративної відповідальності; постанова не вручена особисто позивачу, що свідчить про неознайомлення позивача з постановою. Матеріали справи не містять доказів, що позивач був оповіщений про дату та час розгляду справи, внаслідок чого було винесено постанову №930 від 05.08.2025 року адвокат Неватос Ю.С., яка також є адвокатом позивача, перебувала в ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою розгляду протоколу №147 від 19.07.2025 року, проте цього дня відносно позивача було складено три протоколи №147, №928, №930. Таким чином, відповідач не надав суду доказів, що позивач викликався до РТЦК на конкретну дату та час; не надав доказів, що позивач отримав вказану повістку особисто або відмовився від її отримання; не надав суду доказів про факт неявки позивача, який повинен бути зафіксований актом.
Представник позивача - адвокат Банковський О.Г. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача Ткач Д.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. 
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення №930 від 05.08.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до постанови зазначено, що ОСОБА_1 , в особливий період, який введено на території України, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз.6 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В ході з`ясування обставин проходження ВЛК ОСОБА_1 виявлено, що останній отримав направлення №4406157 від 19.07.2025 року, але станом на 01.08.2025 року його так і не розпочав, чим протермінував строки проходження ВЛК. Строки проходження зазначені 4 доби, за наявності потреби в додаткових обстеженнях можуть бути продовжені до 14 діб. 
В судовому засіданні досліджені матеріали справи №930 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Так, у матеріалах справи наявний протокол №930 від 01.08.2025 року, відповідно до якого зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та в ході з`ясування обставин проходження ВЛК ОСОБА_1 виявлено, що останній отримав направлення №4406157 від 19.07.2025 року, але на 01.08.2025 року його так і не розпочав, чим протермінував строки проходження ВЛК. Строки проходження ВЛК 4 доби, за наявності потреби в додаткових обстеженнях можуть бути продовжені до 14 діб. У протоколі також зазначено, що розгляд справи відбудеться 05.08.2025 року у кабінеті №5 Олександрійського РТЦК та СЧП. Зазначений протокол ОСОБА_1 отримав під особистий підпис. Також у протоколі зазначені пояснення ОСОБА_1 , де останній зазначив, що проходити ВЛК він не відмовляється, наразі проходить обстеження у лікаря уролога.
Також суд зазначає, що постанова складена в присутності представника ОСОБА_1 – адвоката Неватос Ю.С. та отримана нею особисто під підпис.
Окрім цього, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявне направлення ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби, адресоване голові ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 та зазначена дата початку медичного огляду 19.07.2025 року.
Суд враховує, що позивачем при зверненні до суду надано копію протоколу №147 від 19.07.2025 року, проте, зазначений протокол не стосується події, на підставі якої ухвалено постанову №930 від 05.08.2025 року.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон №3543-XII), Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560).
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із ч.1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Відповідно до п. 28 Порядку №560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Відповідно до п. 74 Порядку № 560 резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.
Враховуючи те, що починаючи з 24.02.2022 року та станом на день розгляду справи судом триває введений та продовжений відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні та згідно з Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX триває оголошене проведення загальної мобілізації, тому суд констатує, що спірні правовідносини відбулись під час дії особливого періоду.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).
Згідно зі статтею 1 Закону № 3543-XII, мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період ? період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Частиною 2 статті 4 Закону № 3543-XII передбачено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови від 02.11.2024).
Вказаний Порядок визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з підпунктом 1 пункту 27 Порядку №560, під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Відповідно до п. 28 Порядку №560, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
За приписами пункту 34 Порядку №560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
Отже, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є встановлення факту належного оповіщення про виклик до ТЦК з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
У даній справі суд встановив, що відповідач, відповідно до вимог пункту 81 Порядку, здійснив дії, направлені на вручення військовозобов`язаному повістки для проходження ОСОБА_1 медичного огляду для визначення придатності до військової служби. 
Відповідно до пп. 2.8.6 п. 2.8 глави 2 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 №402 (надалі - Положення), строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 4 днів. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.
З огляду на вказане, позивачем порушені строки проходження медичного огляду, передбачені пп. 2.8.6 п. 2.8 глави 2 розділу I зазначеного вище Положення. 
Докази, які спростовують вказане чи свідчать про зворотнє у матеріалах справи відсутні.
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах виконав вимоги чинного законодавства щодо виклику позивача до ТЦК з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Обставини здійснення відповідачем дій щодо вручення позивачу повідомлення про розгляд справи № 930 у призначену дату, доведено відповідачем та підтверджується особистим підписом позивача у протоколі №930 від 01.08.2025 року..
За цих обставин суд вважає безпідставними протилежні доводи позивача та його представника, оскільки вони суперечать наявним у матеріалах справи доказам.
Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Також, за визначенням, наведеним у пункті 1.2 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза це, зокрема:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ.
Наведені норми кореспондуються з приписами пункту 3.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402.
Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період врегульований главою 3 розділу ІІ Положення №402.
Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІ Положення №402, повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.
Пунктом 3.8 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
Інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП, на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках.
Згідно з пунктом 3.10 розділу ІІ Положення №402, у воєнний час та під час мобілізації, на особливий період відстрочка від призову за станом здоров`я надається військовозобов`язаному на строк від 1 до 6 місяців залежно від захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) та прогнозованої тривалості лікування. Після закінчення відстрочки військовозобов`язані оглядаються для вирішення питання про придатність до військової служби.
За цих обставин суд констатує, що направлення ОСОБА_1 на медичний огляд відбулось відповідно до процедури, визначеної Порядком №560, що спростовує протилежні доводи позивача.
Суд враховує, що позивач був обізнаний про обов`язок пройти ВЛК, що зазначено позивачем у самому позові, розпочав проходити обстеження у лікарів міської лікарні, проте у визначений у направленні термін не встиг пройти лікаря уролога.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За таких обставин суд висновує наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки наявні у матеріалах справи докази безальтернативно свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, визначеного вказаною правовою нормою.
При цьому суд критично сприймає твердження позивача про порушення відповідачем процедури прийняття вказаної постанови у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, який не був належним чином повідомлений про місце, день та час такого розгляду.
Суд зазначає, що складений протокол про адміністративне правопорушення № 930 від 01.08.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, містить інформацію про повідомлення позивача, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 годині 00 хвилин 05.08.2025 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , каб. 5. 
Окрім цього, розгляд справи 05.08.2025 року відбувся в присутності представника позивача – адвоката Неватос Ю.С., про що свідчить підпис останньої у постанові.
Отже, наявними у матеріалах справи доказами доведено правомірність дій відповідача щодо здійснення процедури оповіщення позивача про місце, день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього і, будучи обізнаним про ці обставини, позивач на власний розсуд розпорядився своїм правом щодо участі у її розгляді.
Крім того, за правилами ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на встановлені судом обставини у цій справі суд вважає безпідставними посилання позивача про те, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього.
Під час розгляду цієї справи суд не встановив порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
З урахуванням наведеного, позивач не довів та матеріалами справи не підтверджено факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Водночас під час розгляду цієї справи суд не встановив порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Про такі порушення позивач не повідомив суду та не надав на підтвердження цього достатніх, належних та допустимих доказів.
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Аналізуючи всі доводи позовної заяви, суд також бере до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання спірної постанови протиправною, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог позову про її скасування із закриттям справи як похідних позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 72, 77, 139, 242, 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.
Повний текст рішення виготовлено 16.06.2026 року.

Суддя       Т.В. Голосеніна