П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/12029/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
30 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкові повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Житомирській області №000/5575/09-01 від 03.04.2023 про встановлення порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ч.1 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (зі змінами та доповненнями) та застосування штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Житомирській області №000/5573/09-01 від 03.04.2023 про встановлення порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ч.1 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (зі змінами та доповненнями) та застосування штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках акту перевірки, які, на думку позивача, не відповідають дійсності та суперечать нормам податкового законодавства. Звернуто увагу, що наказ ГУ ДПС у Житомирській області «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » є неправомірним, оскільки не відповідає вимогам Податкового кодексу, так як не містить конкретно визначеної підстави для проведення фактичної перевірки товариства. Відповідачем не було пред`явлено позивачу направлення на проведення фактичної перевірки, що є грубим порушенням статті 81 Податкового кодексу України. Зазначає, що позивачем як 08.07.2022 так і в інші дні, не здійснювалась роздрібна реалізація підакцизних товарів, а тому порушення, зафіксовані в акті фактичної перевірки не відповідають фактичним обставинам здійснення господарської діяльності позивачем. Відсутність самого факту проведення операцій з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами виключає порушення позивачем ст. 3 Закону №265/95-ВР та ст. 15 Закону №481/95-ВР.
ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Працівниками ГУ ДПС у Житомирській області відповідно до наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 06.03.2023 № 574-п з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства щодо здійснення платником податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та Іншх документів, контроль за наявність яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, на підставі наявності інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, що надійшла листом Державної податкової служби України від 13.10.2022 Х2І2358/7/99-00- 07-04-02-07 та доповідної записки управління податкового аудити від 03.03.2023 №748/06-30-07-06 проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки від 16.03.2023 №3337/06/25/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем:
- п.1, 2, 11 ст.З Закону України від 06,07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
- ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
На підставі встановлених порушень, викладених в акті фактичної перевірки та службової записки управління податкового аудиту від 16.03.2023 №919, винесено наступні податкові повідомлення-рішення:
- від 03.04.2023 № 0055610706, яким застосовано штрафну санкцію на суму 6903,20 грн. (відповідно до п.1, 7 ст.17 Закону № 265/95-ВР за не проведення розрахункової операції зі створенням у паперовій або електронній формі відповідних розрахункових документів, не роздрукування та не видачу відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та відсутність забезпечення використання режиму програмування реєстратора розрахункових операцій при реалізації підакцизних товарів) дане ППР не оскаржується в судовому порядку;
- від 03.04.2023 № 000/5573/09-01, яким застосовано штрафну санкцію на суму 17 000,00 грн (відповідно до ст. 17 Закону № 481/95-ВР за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії);
- від 03.04.2023 № 000/5575/09-01, яким застосовано штрафну санкцію на суму 17 000,00 грн. (відповідно до ст. 17 Закону № 481/95-ВР за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії).
Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленням-рішеннями від 03.04.2023 № 000/5573/09-01 та № 000/5575/09-01, позивач звернулася до суду з даним позовом.
IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про проведення фактичної перевірки від 06.03.2023 містить посилання на інформацію, що стала підставою для проведення фактичної перевірки, якими стали лист ДПС України від 13.10.2022 №12358/7/99-00-07-04-02-07 та доповідна записка управління податкового аудиту від 03.03.2023 №748/06-30-07-06.
У питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.
Перевірка проведена та щодо її проведення позивач не заперечувала (акт недопуску до перевірки не складався) й за наслідками цієї перевірки прийняте рішення про застосування фінансових санкцій, що є предметом оскарження. Позивач допустила посадових осіб відповідача до перевірки та жодних заперечень щодо їх допуску не заявляла, у зв`язку із чим незначні помилки у направленнях і наказах не можуть нівелювати встановлені під час перевірки порушення.
Матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем норм Закону № 481/95-ВР, за що передбачена фінансова відповідальність відповідно до статті 17 цього Закону.
V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що відповідач не надав жодних доказів фактичної реалізації підакцизних товарів, окрім даних двох фіскальних чеків з СОД РРО, достовірність яких щодо номенклатури товарів спростовується поясненнями позивача та особи, яка налаштовувала програмне забезпечення. Відповідач не здійснив жодних додаткових заходів для встановлення факту реалізації підакцизних товарів: не перевірив наявність закупівельних документів (накладних, рахунків) на алкогольні напої та тютюнові вироби у позивача, не дослідив залишки товарів у торговій точці, не встановив наявність постачальників підакцизних товарів.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав на правильність висновків суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.
VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги не містять посилань на порушення контролюючим органом порядку призначення чи проведення фактичної перевірки, а також не ставлять під сумнів повноваження відповідача щодо її проведення. Предметом апеляційного перегляду у цій справі є виключно питання наявності підстав для застосування до позивача фінансових санкцій у зв`язку із встановленням факту здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами без відповідної ліцензії.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок проведення фактичних перевірок регламентується статтею 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі - ПК України).
Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно з п.п. 19-1.1.16 пункту 19.1 статті 19 ПК України, контролюючі органи, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.
Відповідно до п.п.14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Поняття «тютюнові вироби» та «алкогольні напої», визначено у статті 1 Закону №481/95-ВР.
Алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.
Тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи нагрівання.
Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. м, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів. (ст. 1 Закону № 481/95-ВР).
Також статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Питання щодо порядку отримання та використання дозвільних документів (ліцензій) пов`язаних з імпортом, експортом, оптовою і роздрібною торгівлею алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та його зберіганням врегульовані статтею 15 Закону №481/95-ВР.
Відповідно до частини 20 статті 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.
У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.
Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Згідно із частиною 1 статті 16 Закону № 481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Частиною 3 статті 17 Закону № 481/95-ВР визначено, що зазначені штрафи спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством.
При цьому, частиною 4 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
Згідно абзацу сьомого частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) за оптову і роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Отже, роздрібна торгівля тютюновими виробами може здійснюватися лише за наявності відповідної ліцензії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Порядок № 790).
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
За змістом пункту 6 Порядку № 790 рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності- заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним (ДПС та її територіальні органи), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держпродспоживслужби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.
Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.
При цьому, факт порушення норм Закону України № 481/95-ВР може бути встановлений контролюючим органом не тільки за наслідками фактичної перевірки, здійсненої контролюючим органом, а й за наслідками опрацювання матеріалів податкових органів щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зібраних останніми в ході провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 03.04.2023 №000/5573/09-01 та №000/5575/09-01, підставою для їх прийняття визначено встановлення контролюючим органом факту здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії. При цьому, посилання у податкових повідомленнях-рішеннях на частину 1 статті 15 Закону №481/95-ВР, на думку колегії суддів, не може бути самостійною підставою для їх скасування, оскільки зміст встановленого порушення, наведений в акті фактичної перевірки, а також застосована контролюючим органом санкція свідчать про те, що фактичною підставою для притягнення позивача до фінансової відповідальності було саме здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами без відповідної ліцензії.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 03.04.2023 №000/5573/09-01 та №000/5575/09-01, підставою для їх прийняття визначено встановлення контролюючим органом факту здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії.
Водночас, відповідно до частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР фінансові санкції застосовуються до суб`єктів господарювання, зокрема, за оптову і роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій. При цьому сама правова норма, яка визначає вид відповідальності, не залежить виключно від технічного зазначення окремої частини статті 15 Закону №481/95-ВР у реквізитах податкового повідомлення-рішення, якщо зі змісту рішення та матеріалів перевірки можливо встановити характер порушення, за яке застосовано штрафну санкцію.
Колегія суддів враховує, що позивачем не заперечується відсутність у неї ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. Спірним у цій справі є не питання наявності чи відсутності такої ліцензії, а саме факт здійснення позивачем відповідних операцій з реалізації підакцизних товарів.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо відсутності доказів фактичної реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, висновок контролюючого органу про здійснення позивачем реалізації підакцизних товарів без ліцензії ґрунтується на відомостях Системи обліку даних РРО щодо проведених розрахункових операцій.
Згідно з даними СОД РРО, 08.07.2022 о 11:49 було проведено розрахункову операцію з реалізації тютюнових виробів - сигарет Strong blue в кількості 1 пачка на суму 52,00 грн (фіскальний чек №uІBI_xuQ0PI), а також 08.07.2022 о 12:58 здійснено реалізацію алкогольного напою - пива Bischoff Premium 0,5 ж/б у кількості 10 одиниць на загальну суму 350,00 грн (фіскальний чек №Q44x_GQTiFI).
При цьому, як вже зазначалося, СОД РРО є інформаційною системою, яка забезпечує збір, зберігання та використання даних РРО та ПРРО, у тому числі електронних копій розрахункових документів, створених такими реєстраторами.
Отже, відомості, що містяться у СОД РРО, не є припущеннями контролюючого органу, а є інформацією про фактично сформовані та передані до податкового органу розрахункові документи, які містять реквізити проведених операцій, у тому числі найменування товару.
Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09.09.2024 у справі №280/6832/23, відповідно до яких інформація, яка зберігається в СОД РРО, відображає дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.
Доводи апелянта про те, що зазначення у фіскальних чеках підакцизних товарів відбулося внаслідок програмної помилки, а фактично були реалізовані інші товари, не можуть бути враховані, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Сам лише факт посилання на технічну помилку у програмному забезпеченні РРО не спростовує відомостей, що містяться у сформованих та переданих до контролюючого органу розрахункових документах.
Наявність технічної помилки у програмному забезпеченні РРО сама по собі не спростовує факту формування відповідних розрахункових документів із зазначенням підакцизних товарів.
Крім того, колегія суддів враховує, що за наслідками тієї ж фактичної перевірки контролюючим органом окремо було прийнято податкове повідомлення-рішення №0055610706 від 03.04.2023 про застосування штрафної санкції за порушення вимог Закону №265/95-ВР, зокрема щодо порядку програмування РРО при реалізації підакцизних товарів.
Водночас, наявність такого порушення не виключає можливості встановлення іншого самостійного порушення - здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами без відповідної ліцензії.
Посилання апелянта на те, що відповідач не дослідив документи щодо придбання товарів, залишки продукції чи наявність постачальників алкогольних напоїв та тютюнових виробів, не спростовують правомірності висновків контролюючого органу, оскільки законодавство не встановлює обов`язку податкового органу підтверджувати факт реалізації підакцизного товару виключно шляхом дослідження таких додаткових доказів за наявності належних даних про проведені розрахункові операції.
Щодо посилань апелянта на пояснення ФОП ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає, що такі пояснення не можуть мати переваги над даними офіційної інформаційної системи контролюючого органу та сформованими позивачем фіскальними документами.
Більше того, саме позивач, як користувач програмного реєстратора розрахункових операцій, повинна була забезпечити коректність відображення інформації при проведенні розрахункових операцій та перед її передачею до інформаційних систем контролюючого органу.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення правил розподілу тягаря доказування.
Дійсно, відповідно до частини другої статті 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.
У даній справі відповідачем такий обов`язок виконано шляхом надання матеріалів фактичної перевірки, витягів із СОД РРО, копій фіскальних чеків та інших доказів, які підтверджують встановлені порушення.
Натомість пояснення позивача та надані нею документи не містять об`єктивних даних, які б підтверджували, що за спірними фіскальними чеками фактично були реалізовані інші товари, а не ті, які зазначені у розрахункових документах.
Саме по собі посилання на можливу технічну помилку без належного документального підтвердження не може спростовувати інформацію, яка міститься у сформованих та зареєстрованих фіскальних чеках.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що контролюючим органом доведено факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, що є підставою для застосування фінансових санкцій відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частиною 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 
Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.