ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" квітня 2026 р. Справа№ 910/4632/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тищенко О.В.
суддів: Сибіги О.М. 
Кравчука Г.А. 

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 29.04.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної служби здоров`я України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 (повний текст ухвали підписано 02.10.2025)

за заявою Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» про зобов`язання надати звіт про виконання рішення у справі №910/4632/24 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування»
до Національної служби здоров`я України
про стягнення 653 737,44 грн

В С Т А Н О В И В:

Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Національної служби здоров`я України про стягнення 653 737,44 грн, з яких 641 145,40 грн заборгованості, 5 666,95 грн 3% річних та 6 925,09 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025, позов задоволено повністю. Стягнуто з Національної служби здоров`я України на користь Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» 641 145,40 грн заборгованості, 5 666,95 грн - 3% річних, 6 925,09 грн - інфляційних втрат, 9 806,06 грн - витрат по сплаті судового збору та 24 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
01.08.2025 до Господарського суду міста Києва від Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» (далі - Підприємство) надійшла заява про зобов`язання Національну службу здоров`я України (далі - Служба) подати звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 заяву Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі № 910/4632/24, задоволено.
Зобов`язано Національну службу здоров`я України у тридцятиденний строк з дня отримання даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2024, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/4632/24, в частині стягнення з Національної служби здоров`я України на користь Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» 641 145,40 грн заборгованості, у встановлений Господарським судом міста Києва строк.
Стягнуто з Національної служби здоров`я України на користь Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн 00 коп.
В іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Національна служба здоров`я України звернулася 10.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 10.10.2025, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі №910/4632/24 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що до переліку послуг наданих адвокатом включено послуги, які за своєю суттю охоплюються однією послугою, зокрема вивчення матеріалів справи, вивчення судової практики, правовий аналіз матеріалів справи. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/4632/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної служби здоров`я України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, заперечення на відзив. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Розгляд справи №910/4632/24 призначено на 05.11.2025.
20.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4632/24.
21.10.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» надійшла заява, сформована в системі «Електронний суд» 20.10.2025, про забезпечення участі представника у судових засіданнях у справі №910/4632/24, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 задоволено заяву Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» ухвалено розгляд справи призначеної на 05.11.2025 проводити у режимі відеоконференції.
24.10.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Підприємства надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останнє просило залишити без задоволення апеляційну скаргу Служби, у зв`язку з її необґрунтованістю, а ухвалу суду першої інстанції, в оскаржуваній частині - без змін.
Заперечуючи проти апеляційної скарги Підприємство зазначило, що сума витрат на правову допомогу, сплачена за договором про надання правової допомоги, відповідає складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, є розумною та враховує витрачений адвокатом час на надання такої допомоги.
Підприємство також просило стягнути зі Служби витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
03.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Підприємства надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 7000,00 грн з доказами для підтвердження розміру таких витрат.
05.11.2025 розгляд справи №910/4632/24 не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 розгляд справи №910/4632/24 призначено на 10.12.2025 у режимі відеоконференції. Особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» - Гаспарянц Дмитро Михайлович.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 у розгляді справи оголошено перерву на 22.01.2026, розгляд справи ухвалено здійснювати у режимі відеоконференції. Особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради "Старобільська обласна лікарня відновного лікування" - Гаспарянц Дмитро Михайлович.
У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.01.2026 у справі №910/4632/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 справу №910/4632/24 за апеляційною скаргою Національної служби здоров?я України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 прийнято колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.
Розгляд справи 22.01.2026 не відбувся, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 розгляд справи №910/4632/24 призначено на 18.02.2026. Задоволено клопотання Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради "Старобільська обласна лікарня відновного лікування" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради "Старобільська обласна лікарня відновного лікування" - Гаспарянц Дмитро Михайлович.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 відкладено розгляд справи на 15.04.2026. Витребувано у Служби безпеки України інформацію щодо юридичної особи Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» (код ЄДРПОУ 01987959): 
- чи було перереєстровано юридичну особу з тимчасово окупованої території (місто Старобільськ) на підконтрольну Україні територію;
- чи була змінена податкова адреса з тимчасово окупованої території України (місто Старобільськ) на іншу адресу на підконтрольній території України;
- за якою адресою здійснюється господарська та фінансова діяльність підприємства;
- чи надходять від Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» податки, збори та інші обов`язкові платежі до Державного бюджету України.
Також, ухвалою суду задоволено клопотання Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради "Старобільська обласна лікарня відновного лікування" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради "Старобільська обласна лікарня відновного лікування" - Гаспарянц Дмитро Михайлович.
У зв?язку з відсутністю інформації від Служби безпеки України витребуваної судом, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2026 відкладено розгляд справи на 29.04.2026 та ухвалено розгляд справи здійснювати у режимі відеоконференції. Особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради "Старобільська обласна лікарня відновного лікування" - Гаспарянц Дмитро Михайлович.
27.04.2026 від Служби безпеки України до Північного апеляційного господарського суду надійшли результати опрацювання (перевірки, контррозвідувальні заходи, спрямовані на попередження, виявлення, припинення та розкриття будь-яких форм розвідувально підривної (у тому числі колабораційної) діяльності проти України) на виконання ухвали суду від 18.02.2026.
Так, Департамент охорони здоров?я Луганської області державної адміністрації у своєму листі від 17.03.2026 адресованого Головному управлінню Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях вказало:
- Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - начальника обласної військової адміністрації від 18.04.2023 року №78 «Про перейменування юридичної особи - Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна фізіотерапевтична лікарня» було перейменовано в Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» (далі - КИП ЛОР «СОЛВЛ») (додається);
- перереєстрація КНП ЛОР «СОЛВЛ» з тимчасово окупованої території України (місто Старобільськ) на територію, підконтрольну органам державної влади України не здійснювалась;
- місцезнаходження КНП ЛОР «СОЛВЛ» зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за адресою: 92700, Луганська область, Старобільський район, місто Старобільськ, вулиця Набережна, будинок 3, що є її податковою адресою, виходячи з приписів пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України;
- згідно із пунктом 1 розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації - начальника Луганської обласної військової адміністрації від 20.10.2022 року № 404 «Про організацію діяльності Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна фізіотерапевтична лікарня» установлено, що до окремого розпорядження підприємство тимчасово провадить свою діяльність за адресою: вулиця Харківське шосе, будинок 19, приміщення 2005, офіс 1, місто Київ (додається);
- КНП ЛОР «СОЛВЛ» обслуговується в українських фінансових установах, зокрема в АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Ощадбанк», а також в Управлінні Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області. Підприємство забезпечує своєчасну сплату податків, зборів та інших обов`язкових платежів до бюджетів України, в установленому порядку, а також подає податкову та фінансову звітність до Головного управління Державної податкової служби в Луганській області в порядку, встановленому чинним законодавством України, перебуваючи на відповідному податковому обліку.
У судове засідання 29.04.2026 з?явився представник позивача, який брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Представник Служби у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники Служби, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників Національної служби здоров`я України.
Представник Підприємства просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 в оскаржуваній частині - залишити без змін.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 задоволено заяву Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі № 910/4632/24.
Зобов`язано Службу у тридцятиденний строк з дня отримання даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2024, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/4632/24, в частині стягнення з Національної служби здоров`я України на користь Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» 641 145,40 грн заборгованості, у встановлений Господарським судом міста Києва строк.
Стягнуто з Національної служби здоров`я на користь на Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. В іншій частині відмовлено.
Розглядаючи заяву Підприємства про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції враховуючи відсутність доказів виконання боржником рішення суду у справі, предметом якої є спір немайнового характеру, та наявність факту відкриття виконавчого провадження, дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість поданої заяви.
Вказані висновки суду першої інстанції не оскаржуються на стадії апеляційного розгляду.
Разом з тим, Служба не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення заяви Підприємства про стягнення витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом заяви про надання звіту.
Відтак, предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Одночасно судом встановлено, що позивач - Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» (код ЄДРПОУ 01987959) зареєстровано за адресою: Луганська область, місто Старобільськ, вул. Набережна, буд. 3. 
При цьому, в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги №26/01/24 від 26.01.2024, укладений між Комунальним некомерційним підприємством Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» та адвокатом Гаспарянцом Дмитром Михайловичем, в якому адреса позивача вказана як: зареєстроване місцезнаходження: 92700, Луганська область, Старобільський район, місто Старобільськ, вулиця Набережна, 3; адреса для кореспонденції: 02090, м. Київ, Дніпровський район, Харківське шосе, буд. 19, прим. 2005, офіс 1; код ЄДРПОУ:01987959; банківський рахунок р/ НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк»; МФО 304795.
Як зазначив представник позивача, працівники Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» частково виїхали з тимчасово окупованої території та позивач станом на час розгляду справи знаходиться за адресою: 02090, м. Київ, Дніпровський район, Харківське шосе, буд. 19, прим. 2005, офіс 1.
06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 376 від 28.02.2025 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією", Старобільська міська територіальна громада з 28.02.2022 перебуває в тимчасовій окупації.
15.04.2014 Верховна Рада України прийняла Закон України "Про забезпеченим прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі-Закон № 1207-VII).
У статті 13 цього Закону встановлені особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території.
Відповідно до частини другої цієї статті здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами-підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.
Частиною першою статті 13 Закон № 1207-VII визначено, що положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями. В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Стаття 13 Закону № 1207-VII має назву "Особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території", втім у частині другій статті 13 вживається термін саме господарська діяльність.
Отже, можна дійти висновку, що положення частини другої статті 13 Закону № 1207-VII поширюється на договори, які укладаються суб`єктом господарювання при здійсненні ним господарської діяльності, тобто у випадках, коли він реалізує продукцію, виконує роботи, надає послуги.
За договором про надання правової допомоги № 07/07/25 від 07.07.2025 Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» не надає послуги, а навпаки - отримує правничу допомогу, тобто є споживачем послуги.
Втім, право особи на справедливий суд та отримання правничої допомоги передбачено Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).
Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права (рішення Конституційного Суду України у справі від 12.04.2012 № 9-рп/2012).
Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (частина третя статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Частини перша та друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку (частини п`ята, сьома статті 4 Господарського процесуального кодексу України).
Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (стаття 131-2 Конституції України).
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 56 Господарського процесуального кодексу України).
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 58 Господарського процесуального кодексу України).
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги (частина перша статті 26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до частин першої, третьої статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (частина п`ята статті 27 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Питання надання правової допомоги згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) розглядається, зокрема, у контексті права на доступ до суду та принципу "рівної зброї" (equality of arms). Останнє передбачає, що сторона судового процесу не повинна бути позбавлена можливості ефективно представити свою позицію у суді, а також їй має бути надана змога представити свою позицію нарівні із протилежною стороною. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає державі вільний вибір засобів, які будуть використані для гарантування учасникам судового процесу цих прав. Одним із таких засобів є інститут правової допомоги (рішення Європейського суду з прав людини від 15.02.2005 у справі "Steel and Morris v. the United Kingdom", заява № 68416/01).
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, право особи на справедливий суд ґрунтується на законодавчих актах вищої юридичної сили, а саме Конституції України та Конвенції.
Колегія суддів зазначає, що необґрунтованим є обмеження права особи на отримання професійної правничої допомоги з тих підстав, що місцезнаходження чи місце проживання останньої в умовах війни опинилося в окупації, особливо враховуючи динамічну зміну лінії фронту та переліку окупованих/деокупованих територій.
Чинне процесуальне законодавство не забороняє таким особам виступати як позивачами, так і відповідачами в суді, тобто визнає їх процесуальну правоздатність.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 913/768/21.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 у розділі "Щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції" (пункти 121-127) розглянула заяву позивача - ТОВ "Луганськгаз збут" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану АО "Лекс груп", та вирішила її задовольнити повністю, стягнувши зі скаржника (відповідача) - Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь заявника 50 000,00 грн.
Вказані витрати ТОВ "Луганськгаз збут" підтвердило: договором про надання правової допомоги від 03.01.2022 №3; додатковою угодою від 02.05.2022 №1 до цього договору; актом приймання-передачі наданих послуг від 07.04.2023 (згідно з яким АО "Лекс груп" надало позивачу таку професійну правничу допомогу: вивчення та аналіз постанови Північного апеляційного господарського суд від 02.03.2023 у цій справі; розгляд та оцінка на предмет обґрунтованості касаційної скарги АТ "Укртрансгаз"; підготовка та подання до Касаційного господарського суду відзиву на касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз"; підготовка до участі та участь в судових засіданнях у Верховному Суді; підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу) (п.123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі №910/3831/22).
Відповідно до вступної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 інтереси позивача представляла адвокат Коваленко М.О., яка діяла, зокрема на підставі договору про надання правової допомоги від 03.01.2022 №3 відповідно до умов, визначених додатковою угодою від 02.05.2022 №1.
Наведене вказує на те, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи та вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу не застосувала аналогічний підхід, що й в ухвалі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 29.05.2023, та не визнала вказану додаткову угоду від 02.05.2022 №1 нікчемною на підставі ст.13 Закону №1207-VII.
Хоча у цій справі Велика Палата Верховного Суду не сформувала правовий висновок щодо застосування ч. 2 ст. 13 Закону №1207-VII до договору про надання правничої допомоги, який укладений адвокатом з підприємцем, місцезнаходженням якого є тимчасово окупована територія України, але водночас в ухваленому судовому рішенні не вказала й про нікчемність такого договору, а навпаки - допустила у цій справі адвоката до представництва сторони, місцезнаходженням якої є тимчасово окупована територія України, та компенсувала стороні витрати на правничу допомогу, одним із доказів понесення яких був цей договір.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обмеження права Підприємства на отримання професійної правничої допомоги з підстав, що місцезнаходження останнього в умовах війни опинилося в окупації.
Крім того, судом апеляційної інстанції врахована інформація Служби безпеки України, що була надана за результатами перевірки СБУ на виконання ухвали суду від 18.02.2026, а саме те, що перереєстрація Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» не здійснено, при цьому відповідно до розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації від 20.10.2022 №404, Підприємство тимчасово провадить свою діяльність за адресою: вул. Харківське шосе, буд. 19, приміщення 2005, оф. 1, м. Київ, та своєчасно сплачує податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів України, та подає податкову, фінансову звітність до Головного управління Державної податкової служби в Луганській області в порядку, встановленому чинним законодавством України, перебуваючи на відповідному податковому обліку. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали в оскаржуваній частині, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як уже зазначено вище, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
- визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
- розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Як правильно зазначено судом першої інстанції, на підтвердження вимоги про стягнення зі Служби витрат на правову допомогу у місцевому господарському суді у сумі 15 000,00 грн, заявником надано - ордер на надання правничої допомоги ВН № 1553876, платіжна інструкція № 1278 від 11.07.2025, договір про надання правничої допомоги № 07/07/25 від 07.07.2025, Акт приймання - передачі юридичних послуг від 24.09.2025.
За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Частинами 2 та 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2025 між Комунальним некомерційним підприємством Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» (клієнт) та адвокатом Гаспарянцем Дмитром Михайловичем (адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги №07/07/25, відповідно п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу у суді першої інстанції у вигляді надання передбачених договором послуг з питань вжиття заходів щодо забезпечення здійснення судового контролю за виконанням рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2024, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справи № 910/4632/24, в частині стягнення з Національної служби здоров`я України (код ЄДРПОУ 42032422) на користь Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» (код ЄДРПОУ 01987959) 641 145,40 грн заборгованості (далі - юридичні послуги), а клієнт зобов`язується оплатити та прийняти надані адвокатом послуги на умовах, визначених цим договором.
У п. 1.2 договору, зазначено юридичні послуги, які адвокат надає клієнту.
Відповідно до п. 3.4. договору, строк надання послуг адвокатом обчислюється з моменту підписання даного договору та надання клієнтом початкових необхідних документів, матеріалів, копій, необхідних для надання юридичних послуг за цим договором. Клієнт передає адвокату усі необхідні дані, матеріали, документи, їх копії. Закінчення надання адвокатом юридичних послуг за цим договором оформляється Актом приймання-передачі юридичних послуг, який підписується сторонами відповідно до п. 3.4. договору.
За надані послуги за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар у сумі 15000,00 грн, впродовж 30 (тридцяти) календарних днів після підписання сторонами цього договору (п. 4.1. договору).
Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до повного виконання його умов сторонами (п. 8.1 договору).
24.09.2025 між клієнтом та адвокатом підписано акт приймання-передачі юридичних послуг, відповідно до умов якого сторони підтвердили, що адвокатом клієнту у період з 07.07.2025 по 24.09.2025 були надані юридичні послуги, а саме:
1. Дослідження матеріалів, що мають відношення до відносин, що склалися між клієнтом та Національною службою здоров`я України, з питання виконання рішення Господарського сулу міста Києва від 21.06.2024, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/4632/24, а саме: листа Головного управління Державної казначейської служби України у міста Києві від 20.03.2025 №07-07.2/3128 з додатками, листа Головного управління Державної казначейської служби України у міста Києві від 22.04.2025 №07-07.3/4273 з додатками, листа Головного управління Державної казначейської служби України у міста Києві від 19.06.2025 №07-07.3/6338 з додатками, листа Міністерства охорони здоров`я України від 24.06.2025 № 10- 17/20290/2-25 з додатками (кількість витраченого часу - 2 години, сума 3000,00 грн);
2. Правовий аналіз законодавства, що регулює здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, зокрема, у правовідносинах, що стосуються забезпечення здійснення судового контролю за виконанням рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2024, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/4632/24, а також судової практики, а саме: абз. 1, 2п.п, 1 п. 9 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, ст.ст. 2, 18, 326 345-1, 345-2 ГПК України, Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №921/З57/20 (кількість потраченого часу - 1 година, сума 1500,00 грн);
3. Підготовка та направлення адвокатського запиту до Міністерства фінансів України - таких питань: 
1) за рахунок яких грошових коштів має бути виконане рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2024, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/4632/24, в частині стягнення з НСЗУ на користь КНГ ЛОР «СОЛВЛ» 641 145,40 грн заборгованості, із зазначенням усіх можливих видатків за КЕКВ, що можуть бути використані для цього;
2) усіх наявних документів та матеріалів, листування, що стосуються питання виконання рішення Господарського сулу міста Києва від 21.06.2024, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 y справі №910/4632/24, в частині стягнення з HC3У нa користь КНП ЛОР «СОЛВЛ» 641 145,40 грн заборгованості;
3) які заходи вжиті aбo плануються до вжиття Міністерством фінансів України з метою забезпечення виконання НСЗУ рішення Господарського сулу міста Києва від 21.06.2024, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі 910/4632/24 в частині стягнення з НСЗУ на користь КНП ЛОР «СОЛВЛ» 641 145,40 грн заборгованості.
(кількість витраченого часу - 2 години, сума 3000,00 грн);
3. Підготовка заяви до Господарського суду міста Києва про зобов`язання Національної служби здоров`я України подати до Господарського суду м. Києва звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2024, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01,2025 у справі № 910/4632/24, в частині стягнення з Національної служби здоров`я України на користь Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» 641 145,40 грн заборгованості у встановлений Господарським судом міста Києва строк, а також підготовка, формування та оформлення документів і матеріалів, що додані до заяви (кількість витраченого часу - 5 години, сума 7500,00 грн).
Загальна вартість юридичних послуг, наданих адвокатом, складає 15 000,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №1278 від 11.07.2025, Підприємство сплатило на користь адвоката 15 000,00 грн за послуги правничої допомоги відповідно до договору від 07.07.2025.
Положення ст. 60 ГПК України передбачають, що повноваження адвоката як представника підтверджуються як довіреністю, так і ордером.
Представництво інтересів Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» у справі №910/4632/24 здійснював адвокат Гаспарянц Дмитро Михайлович, який діяв на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВН №1553876 від 01.08.2025, виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.
Вищенаведені документи у сукупності підтверджують факт понесення Підприємством судових витрат на правничу допомогу при розгляді справи у суді першої інстанції на зазначену ним суму 15000,00 грн, яка встановлена у фіксованому розмірі.
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц). Господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (пункт 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України.
Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Колегією суддів встановлено, що звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, Підприємство визначило розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн та як вбачається з наданих документів на підтвердження таких витрат - розмір витрат на правничу допомогу погоджено між Підприємством та його адвокатом у фіксованому розмірі.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 у справі № 904/4507/18.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/ (провадження № 12-14гс22)).
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Аналізуючи надані адвокатом Підприємства послуги, колегія суддів зазначає, що виокремлення послуг наведених у підпунктах 1, 2, 3 пункту 1 акта приймання-передачі юридичних послуг є необґрунтованим, оскільки такі дії охоплюються єдиним процесом підготовки заяви про зобов`язання Служби подати до Господарського суду міста Києва звіт про виконання рішення суду, який наведений у підпункті 4 пункту 1 вказаного акта. 
Таким чином, наведені послуги фактично дублюють одна одну та не утворюють самостійного правового результату, який би міг обґрунтовувати їх окрему оплату.
З огляду на положення ст.ст. 123, 129 ГПК України, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності, розумності та співмірності таких витрат, їх обґрунтованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення на користь Підприємства витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.
Доводи апелянта (які є аналогічними доводам, зазначеним у запереченнях на заву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на їх необґрунтованість.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 ГПК України.
Частиною 1 ст.73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи Служби, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі.
При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/4632/24 в оскаржуваній частині, прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційну скаргу Національної служби здоров`я України необхідно залишити без задоволення.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Підприємство просило суд стягнути зі Служби витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів зазначає, що Підприємством було подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доказами понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі, отже докази, які підтверджують розмір судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції були подані у строк.
Крім того, позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу просив стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн заявник надав копії договору про надання правничої допомоги №20/10/25 від 20.10.2025, акта приймання-передачі юридичних послуг від 03.11.2025 та платіжної інструкції №1295 від 28.10.2025.
Відповідно до пункту 1.1 договору №20/10/25 адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу y суді апеляційної інстанції у справі № 910/4632/24 у вигляді надання передбачених договором послуг при розгляді апеляційної скарги Національної служби здоров`я України (код ЄДРПОУ 42032422) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2028 у справі № 910/4632/24 (далі юридичні послуги), a клієнт зобов`язується оплатити та прийняти надані адвокатом послуги на умовах визначених цим договором.
Відповідно до п. 3.3 договору №20/10/25 строк надання послуг адвокатом обчислюється з моменту підписання даного договору та надання клієнтом початкових даних і необхідних документів, матеріалів, їх копій, необхідних для надання юридичних послуг за цим договором. Клієнт передає адвокату усі необхідні дані, матеріали, документи, їх копії. Закінчення надання адвокатом юридичних послуг за цим договором оформляється актом приймання-передачі юридичних послуг який підписується сторонами відповідно до п. 3.4. договору.
Пунктом 3.4. договору №20/10/25 передбачено, що сторони зобов`язані скласти акт приймання-передачі юридичних послуг, який готується адвокатом у 2 (двох) примірниках, підписується та надається клієнту для підписання клієнт впродовж (п`яти) робочих днів після отримання акта приймання-передачі юридичних послуг перевіряє відповідність зазначених в акті приймання-передачі юридичних послуг фактично наданим послугам. У випадку відсутності зауважень клієнт у вказаний строк підписує акт приймання-передачі юридичних послуг або надає мотивовану письмову відмову від його підписання.
Згідно з пунктом 4.1 договору №20/10/25 за надані послуги клієнт сплачує адвокату гонорар у сумі 7000,00 грн впродовж 30 (тридцяти) календарних днів після підписання сторонами цього договору.
Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до повного виконання його умов (п. 8.1 договору №20/10/25).
03.11.2025 між Підприємством та адвокатом підписано акт приймання передачі юридичних послуг, яким сторони підтверджують, що адвокатом клієнту у період з 30.09.2025 по 03.11.2025 наступні юридичні послуги:
1. Правовий аналіз законодавства, що регулює питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та відповідної судової практики, а саме: ст. ст. 16, 123, 126,129, 263, 276 ГПК України, ст. ст. 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», постанови Великої Палати Верховного Супу від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, постанов Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 24.01.2022 у справ №911/2737/17, рішення Європейського суду з прав людини y справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява Ne19336/04) (кількість витраченого часу 1 година, сума 2000,00 грн);
3. Підготовка та подання до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу Національної служби здоров`я України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 y справі №910/46З2/24 (кількість витраченого часу 2:30 години, сума 5000,00 грн).
За надані послуги Підприємство сплатило адвокату 7000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1295 від 28.10.2025.
Вищенаведені документи у сукупності підтверджують факт понесення Підприємством судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи у суді апеляційної інстанції на зазначену ним суму 7000,00 грн.
Від Служби заперечень на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу або клопотання про зменшення розміру витрат адвоката до апеляційного господарського суду не надходило.
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути документально обґрунтований, доведений та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Колегія суддів звертає увагу, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. 
Отже, нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (див. пункти 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.12.2023 у справі №925/200/22).
Обґрунтованість та співмірність понесених витрат на професійну правничу допомогу необхідно досліджувати з урахуванням частини 3 статті 13 ГПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається.
Проаналізувавши акт приймання-передачі юридичних послуг від 03.11.2025, колегія суддів вважає безпідставним включення до складу правничих послуг «правовий аналіз законодавства, що регулює питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу та відповідної судової практики», оскільки вказана послуга нерозривно пов`язані та охоплюються послугою як підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу Служби.
Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що послугою з підготовки відзиву на апеляційну скаргу охоплюється не лише його складення, а також послуги з вивчення апеляційної скарги, аналізу судової практики та позицій Верховного Суду, визначених у апеляційній скарзі (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 910/789/21).
Відтак, вимога про стягнення суми витрат за послугу «правовий аналіз законодавства, що регулює питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу та відповідної судової практики» у розмірі 2 000,00 грн, задоволенню не підлягає.
Отже розмір гонорару є неспівмірним, не пропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності, реальності.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19).
Водночас процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 908/314/18, від 12.12.2024 у справі № 920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі № 922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).
Отже, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу та розмір таких витрат, який може бути відшкодований за рахунок іншої сторони.
Враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 ГПК України, надавши оцінку доказам та доводам Підприємства щодо розподілу відповідних витрат, а також беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 5000,00 грн, вказану суму витрат належить стягнути з Національної служби здоров`я України.
В іншій частині заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у цій справі задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Національної служби здоров`я України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі №910/4632/24 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі №910/4632/24 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції - залишити без змін. 
3. Заяву Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) у суді апеляційної інстанції задовольнити частково.
4. Стягнути з Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд.19, код ЄДРПОУ 42032422) на користь Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Старобільська обласна лікарня відновного лікування» (92700, Луганська обл., Старобільський р-н, м. Старобільськ, вул. Набережна, будинок 3, код ЄДРПОУ 01987959, тимчасово проводить свою діяльність за адресою: вул. Харківське шосе, буд. 19, прим 2005, офіс 1, м. Київ) 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
6. Матеріали справи №910/4632/24 повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текс постанови підписаний 18.05.2026. 

Головуючий суддя О.В. Тищенко 

Судді О.М. Сибіга

Г.А. Кравчук