ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

18 червня 2026 року	Справа №160/8571/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07.04.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсійних виплат ОСОБА_1 після її індексації з 01 березня 2026 року максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату нарахованої ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2026 з урахуванням індексації, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році", без обмеження її максимальним розміром.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач зазначає, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 відповідачем з 01.03.2026 проведено індексацію його пенсії, внаслідок чого сума підвищення склала 2595,00 грн. Разом із тим, виплата проіндексованої пенсії була здійснена не в повному обсязі через застосування обмеження максимальним розміром пенсії. З метою поновлення своїх прав позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення виплати пенсії з урахуванням індексації без обмеження її максимальним розміром. Листом від 01.04.2026 відповідач фактично відмовив у задоволенні зазначених вимог, посилаючись на наявність законодавчих підстав для застосування відповідного обмеження. Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якими передбачалося обмеження максимального розміру пенсії, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення зазначеного рішення. На думку позивача, після втрати чинності вказаних положень у законодавстві відсутні норми, які б надавали відповідачу право обмежувати розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Крім того, позивач посилається на положення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VІ та пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України № 911-VІІІ, відповідно до яких обмеження максимального розміру пенсії не поширюються на осіб, яким пенсію було призначено до набрання чинності зазначеними законами. Оскільки пенсія позивачу призначена до 01.01.2016, застосування до нього такого обмеження, на його переконання, є неправомірним. Також позивач зазначає, що дії відповідача порушують гарантії соціального захисту, встановлені статтею 46 Конституції України, принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, визначений статтею 22 Конституції України, а також не відповідають правовим позиціям Конституційного Суду України та усталеній практиці Верховного Суду щодо відсутності правових підстав для обмеження максимального розміру пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження його пенсійних виплат максимальним розміром після проведення індексації з 01.03.2026 та зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 236, без застосування обмеження максимальним розміром.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 08.04.2026 року передана судді Пруднику С.В.
13.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
18.06.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 30 днів.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Станом на 01.02.2026 розмір пенсії позивача становив 24214,51 грн.
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» відповідачем проведено індексацію пенсії позивача.
З метою поновлення порушених прав, 03.03.2026 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із письмовою заявою (вх. № ВЕБ-04001-Ф-С-26-141776 від 03.03.2026), в якій просив здійснити виплати його перерахованої пенсії з 01.03.2026 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році».
Втім, листом від 01.04.2026 року №37032-22050/Р-01/8-0400/26 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що його пенсія за вислугу років призначена відповідно до Закону України №2262-ХІІ. Відповідач зазначив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 з 01.03.2026 проведено індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,121, однак виплату проіндексованої пенсії здійснено в межах максимального розміру пенсії. При цьому відповідач вказав, що позивач не належить до категорії осіб, яким пенсія після ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 підлягає виплаті без обмеження максимальним розміром, у зв`язку з чим з 01.03.2026 розмір його пенсії після проведення індексації визначено у сумі 25 950,00 грн. Також відповідач зазначив, що органи Пенсійного фонду України у своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства, а тому підстав для здійснення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром не вбачають.
Позивач, вважаючи порушеними його права на пенсійне забезпечення, звернувся з позовом до суду.
Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Згідно з ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі-Закон № 2262-ХІІ).
Згідно з статтею 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 1 Постанови №236 установлено, що з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,121 з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Відповідно до пункту 2 Постанови №236 з 1 березня 2026 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968), пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475), підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525) і підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році (Офіційний вісник України, 2025 р., № 25, ст. 1669) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2025 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Пунктом 3 Постанови №236 встановлено що розмір підвищення пенсії в результаті її перерахунку, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 2595 гривень.
З 20.12.2016 частина 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка визначала максимальний розмір пенсії військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, втратила чинність на підставі рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
Спір у цій справі не стосується правомірності обмеження пенсії позивача максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, так як рішенням суду уже розглянуто це питання.
Враховуючи встановлену судовим рішенням безпідставність застосування до пенсії позивача обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, індексація пенсії відповідно до Постанови №236 належить виплаті з 01.03.2026.
При цьому, суд зазначає, що відповідач допустив пасивну форму поведінки (бездіяльність), оскільки відсутні докази виплати пенсії позивача з 01.03.2026 з урахуванням індексації, установленої згідно з Постановою №236.
За таких обставин, позовні вимоги зобов`язального характеру слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати нарахованої позивачу з 01.03.2026 пенсії з урахуванням індексації згідно з Постановою №236.
Тому необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2026 виплату пенсії позивача відповідно до вимог Постанови №236 без обмеження максимальним розміром.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1331,20 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1331,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.03.2026 пенсії з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2026 виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році", з урахуванням проведених виплат.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник