Справа № 461/3471/25 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В. 
Провадження № 22-ц/811/3173/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:
30.04.2025 ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Просило стягнутиз ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 14362 гривні 61 копійка.
Позов обгрунтований тим, що між ПАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Audi A3», р.н. НОМЕР_1 . 20.06.2024 сталася ДТП за участю зазначеного автомобіля та автомобіля «MERCEDES-BENZ GLK 250», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , якого відповідно до європротоколу визнано винним у ДТП. На підставі страхового акта, ПАТ «СК «АРКС» виплатило страхове відшкодування у розмірі 41 987,00 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MERCEDES-BENZ GLK 250» була застрахована у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке виплатило 27 624,39 грн страхового відшкодування. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у сумі 14 362,61 грн.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 14362 гривні 61 копійка. 
Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що ПАТ «СК «АРКС» виплатило страхове відшкодування без урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, хоча автомобіль експлуатувався понад сім років, а тому відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи при визначенні розміру шкоди мав застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу. Апелянт вважає, що саме неврахування фізичного зносу штучно створило різницю між сумою фактичної виплати та страховим відшкодуванням, яку позивач просить стягнути з відповідача. Вказує на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тому саме останнє зобов`язане відшкодовувати заподіяну шкоду у повному розмірі.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Представник ПАТ «Страхова компанія «АРКС» - Бурець К.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Згідно із ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом установлено, що 16.12.2023 між ПАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Audi A3, р.н. НОМЕР_1 , за умовами якого страховик зобов`язався у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування.
20.06.2024 сталася ДТП за участю автомобілів Audi A3, р.н. НОМЕР_1 та MERCEDES-BENZ GLK 250, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Факт ДТП підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, згідно з яким ОСОБА_1 визнав свою вину у її вчиненні.
Наведеним підтверджується, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Audi A3, р.н. НОМЕР_1 . 
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля MERCEDES-BENZ GLK 250, р.н. НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом №ЕР219442049.
15.07.2024 АТ «СК «АРКС» на підставі зібраних документів виплатило страхове відшкодування у розмірі 41 987,00 грн на рахунок ТОВ «ВМ», реквізити якого надав власник автомобіля Audi A3, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням №1071485.
30.08.2024 ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Audi A3, р.н. НОМЕР_1 , виплатило АТ «СК «АРКС» 27 624,39 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3Р096136 від 30.08.2024.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70), відповідно до якого стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. 
Таким чином відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування».
Позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи, як до страховика потерпілої особи, перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з частиною 1 статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 03 вересня 2018 року у справі №464/1937/16-ц, провадження №61-4756св18.
Суд першої інстанції встановивши, що вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля Audi A3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, прийшов до правильного висновку, що з відповідача, як із винної особи, підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 14362,61 грн (41987 – 27624,39 =14362,61).
Доводи апеляційної скарги про безпідставність виплати ПАТ «СК «АРКС» страхового відшкодування ОСОБА_2 без урахування фізичного зносу та штучне створення різниці між фактичною виплатою і страховим відшкодуванням є необґрунтованими, оскільки умовами договору добровільного страхування сторони погодили, що у разі пошкодження транспортного засобу внаслідок страхового випадку вартість відновлювального ремонту визначається на підставі рахунку СТО без урахування експлуатаційного зносу, що передбачено п. 23.4 договору страхування.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що цивільно-правова відповідальність апелянта на час ДТП була застрахована у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тому саме останнє зобов`язане відшкодовувати заподіяну шкоду у повному розмірі, оскільки вказана страхова компанія з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування, укладеним зі відповідачем, тому різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню саме з відповідача.
Також відповідач не надав доказів на спростування розміру страхового відшкодування, визначеного страховою компанією ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також розрахунків вартості проведеного ремонту, наданих позивачем.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків місцевого суду не спростовують.
Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:18.05.2026. 

Головуючий      
Судді