ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року	справа № 380/8690/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути в дохід бюджету з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у сумі 11482,46 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області як платник податків та має податковий борг перед бюджетом у сумі 11482,46 грн, який складається з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 11415,00 грн та пені у розмірі 67,46 грн. Вказані суми є узгодженими та не сплачені відповідачем у встановлений законодавством строк. Несплата відповідачем податкового боргу обумовила звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
Ухвалою судді від 11.05.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач заяви про визнання позову чи відзиву на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до суду не надав. Про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідач повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Зважаючи на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області. На підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 36791480 від 25.11.2022 відповідач обрала спрощену систему оподаткування зі сплатою єдиного податку як фізична особа - підприємець за основним видом діяльності (КВЕД 96.02 «Надання послуг перукарнями та салонами краси»), застосувавши ставку у розмірі 15 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати (друга група платників єдиного податку).
Відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків місце проживання відповідача з 23.05.2024 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 06.04.2026 № 603/09-19-12-02-09. З огляду на наведене, спір підсудний Львівському окружному адміністративному суду.
Відповідно до довідки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про борг станом на 27.04.2026 ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом у загальній сумі 11 482,46 грн, який складається з єдиного податку з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18050400) у розмірі 11 415,00 грн (податкові зобов`язання) та пені у розмірі 67,46 грн.
Зазначена заборгованість з єдиного податку виникла внаслідок несплати відповідачем самостійно узгоджених сум авансових внесків з єдиного податку за період із серпня 2023 року по червень 2024 року. Пеню у розмірі 67,46 грн нараховано на підставі статті 129 ПК України з урахуванням особливостей, передбачених законодавством щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків.
У зв`язку з наявністю податкового боргу податковим органом на підставі статті 59 ПК України винесено податкову вимогу форми «Ф» від 31.01.2024 № 0001711-1303-0919, яку надіслано відповідачу за її податковою адресою (місцем проживання, що було зареєстроване станом на дату надіслання: АДРЕСА_2 ) рекомендованою кореспонденцією.
Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум грошових зобов`язань обумовила звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Норми, встановлені та закріплені Конституцією України, є нормами прямої дії, оскільки відповідно до статті 8 Конституції України в Україні встановлено і діє принцип верховенства права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно зі статтею 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
За приписами пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Відповідно до пункту 300.1 статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Судом встановлено, що розмір авансових внесків з єдиного податку, який підлягав сплаті відповідачем, визначено контролюючим органом на підставі поданої відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 36791480 від 25.11.2022 щодо обраної ставки єдиного податку. Відтак суми єдиного податку є узгодженими, а у зв`язку з їх несплатою у встановлений пунктом 295.1 статті 295 ПК України строк набули статусу податкового боргу в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
Згідно з пунктом 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі в разі несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання, - після спливу строків, визначених цим Кодексом для такої сплати. Пеню у розмірі 67,46 грн нараховано контролюючим органом відповідно до наведених приписів.
Відповідно до статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно з підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
На виконання наведених положень позивачем надіслано відповідачу за її податковою адресою рекомендованою кореспонденцією податкову вимогу форми «Ф» від 31.01.2024 № 0001711-1303-0919. Відповідно до пунктів 42.2, 42.4 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Згідно з пунктом 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням платника податків, його відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Докази оскарження відповідачем податкової вимоги в матеріалах справи відсутні.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). З огляду на наведене, попри те, що на дату винесення податкової вимоги сума податкового боргу становила 6 157,46 грн, а станом на дату звернення до суду - 11 482,46 грн, нова податкова вимога відповідачу не надсилалася правомірно, а стягненню підлягає вся сума податкового боргу, що існує на день погашення.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
За приписами пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Згідно з пунктом 4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Позов пред`явлено до суду в межах визначеного цією нормою строку.
Суд враховує сталу правову позицію Верховного Суду, висловлену, зокрема, у постановах від 12.02.2019 у справі № 820/6512/16, від 04.02.2020 у справі № 803/834/17, від 27.05.2021 у справі № 160/9742/19, згідно з якою умовою для стягнення податкового боргу в судовому порядку є його узгодженість, тобто відсутність спору щодо сум грошових зобов`язань, які становлять цей борг. Обов`язковими передумовами правомірності звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу є: наявність у платника узгодженого та несплаченого грошового зобов`язання; направлення (вручення) платнику податкової вимоги; сплив 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги; дотримання визначеного пунктом 4 статті 102 ПК України строку звернення до суду.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі № 824/729/16-а та постанові від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, спір про стягнення податкового боргу не передбачає перевірки судом правомірності документів, на підставі яких визначено суми грошових зобов`язань; предметом доказування в такій категорії справ є наявність податкового боргу, його узгодженість та дотримання контролюючим органом установленої процедури стягнення.
Окрім того, у постанові від 21.01.2020 у справі № 820/11382/15 Верховний Суд указав, що несплачені платником суми узгоджених грошових зобов`язань набувають статусу податкового боргу, а контролюючий орган наділений правом на їх примусове стягнення в судовому порядку за умови дотримання визначеної законом процедури. Стосовно сум єдиного податку, які визначаються контролюючим органом на підставі заяви платника про обрану ставку, Верховний Суд послідовно наголошує (зокрема у постанові від 26.06.2018 у справі № 813/4556/16), що такі суми авансових внесків є узгодженими та підлягають сплаті в установлені строки незалежно від отримання платником додаткових повідомлень, а їх несплата є підставою для виникнення податкового боргу.
Судом встановлено, що позивачем дотримано усіх передбачених законом передумов для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи: суми грошових зобов`язань є узгодженими та несплаченими; податкову вимогу надіслано відповідачу за її податковою адресою; передбачений строк з дня її надіслання сплив; позов пред`явлено в межах строку, визначеного пунктом 4 статті 102 ПК України. Доказів сплати податкового боргу або вжиття заходів щодо його погашення, а так само доказів оскарження податкової вимоги відповідач суду не надав.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У справах про стягнення податкового боргу позивач (контролюючий орган) зобов`язаний довести наявність та узгодженість податкового боргу і дотримання процедури його стягнення, що ним зроблено.
Згідно з частинами першою, другою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України, суд дійшов висновку, що факт наявності у відповідача узгодженого та несплаченого податкового боргу в сумі 11482,46 грн знайшов своє підтвердження, процедуру стягнення податкового боргу позивачем дотримано, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 72, 73, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід бюджету податковий борг у загальній сумі 11482 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн 46 коп.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.