Справа № 446/701/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2026року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:
головуючого - судді    Костюк У. І.
секретаря судових засідань:   Луківської Л.Б.
розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка - Бузька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-
в с т а н о в и в:
16.03.2026 представник заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області заяву, в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1983 року по день смерті та перебування заявниці на утриманні чоловіка ОСОБА_3 ..
Заявлені вимоги обґрунтовуються тим, що заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з яким до дня його смерті спільно проживала однією сім`єю, вела спільне господарство, мала спільний побут та бюджет. Померлий чоловік здійснював основне матеріальне забезпечення сім`ї, а його дохід у вигляді заробітної плати та пенсії був постійним і основним джерелом засобів до існування Заявниці, у зв`язку з чим вона перебувала на його утриманні. Встановлення зазначеного факту є необхідним для реалізації права Заявниці на переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим звертається до суду із заявою.
Ухвалою суду від 17.03.2026 провадження по справі відкрито, у судове засідання викликано учасників процесу.
24.03.2026 представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надіслав пояснення на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, яких зазначено, що питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника регулюється Законом України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком подання і оформлення документів для призначення пенсій №22-1. У поясненнях вказано, що для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника обов`язковим є підтвердження факту перебування члена сім`ї померлого на його утриманні, що підтверджується документами про спільне проживання або іншими документами, виданими органами місцевого самоврядування, а у разі їх відсутності - встановлюється у судовому порядку. Також зазначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що перебували на утриманні померлого годувальника, належать особи, які отримували від нього допомогу, що була постійним і основним джерелом їх засобів до існування, відповідно до статті 36 Закону №1058-IV. З урахуванням наведеного Пенсійний фонд фактично підтвердив, що у разі неможливості документального підтвердження зазначеного факту його встановлення здійснюється в судовому порядку, та просив суд вирішити заяву відповідно до вимог чинного законодавства.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, від її імені діяла представник – адвокат Мельник Л.І., яка у свою чергу подала заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати без участі сторони заявника, заявлені вимоги підтримують, просять задоволити.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.
Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 24.09.1983 року та відповідним актовим записом органу ДРАЦС. Після реєстрації шлюбу Заявниці присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03.10.2025 року та актовим записом про смерть № 423 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Відовідно довідки Желецького старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради №13 від 14.01.2026 року, вбачається, що до дня смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним проживали та були зареєстровані – ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_5 (син).
З копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що останній здійснював трудову діяльність з 14.06.1980 року по 22.07.2025 року. Крім того, з 01.03.2024 року перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію за віком.
Відповідно до наданих розрахунків пенсії розмір пенсії ОСОБА_3 у різні періоди становив від 7521,14 грн до 9049,48 грн щомісячно.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що остання працювала з 03.09.1980 року по 13.03.2001 року, а також у період з 01.10.2023 року по 31.12.2025 року.
Звертаючись, з заявою до суду заявниця ОСОБА_1 вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим чоловіком ОСОБА_3 та факту перебування на його утриманні, посилаючись на те, що встановлення зазначених фактів має для неї юридичне значення та є необхідним для реалізації права на переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника після смерті чоловіка.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
За змістом частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо відповідно до закону такі факти породжують юридичні наслідки для заявника, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
При цьому, вирішуючи питання про встановлення факту, що має юридичне значення, суд повинен перевірити не лише наявність юридичного інтересу заявника, а й встановити, чи підтверджується такий факт належними, допустимими та достатніми доказами.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги учасників справи та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Встановлення факту утримання передбачає доведення не лише формальних сімейних чи особистих зв`язків між особами, а саме фактичного надання матеріального забезпечення, яке є постійним, систематичним та таким, що має істотне значення для забезпечення життєвих потреб особи.
Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мають непрацездатні члени сім`ї, які перебували на утриманні померлого годувальника, тобто були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Разом з тим, із наданих суду доказів не вбачається достатніх та беззаперечних підстав для висновку про те, що Заявниця перебувала саме на утриманні свого чоловіка у розумінні наведених норм закону. Сам по собі факт перебування у зареєстрованому шлюбі та спільного проживання не свідчить про перебування одного з подружжя на утриманні іншого.
З матеріалів справи встановлено, що Заявниця є одержувачем пенсії за віком та упродовж певних періодів здійснювала трудову діяльність, тобто мала самостійні джерела доходу. При цьому належних та достатніх доказів того, що допомога померлого чоловіка була для неї постійним та основним джерелом засобів до існування, а власні доходи мали другорядний характер, суду не надано.
Надані документи підтверджують факт спільного проживання подружжя та наявність у померлого доходів, однак самі по собі не доводять факту перебування Заявниці на його утриманні в розумінні вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також матеріали справи не містять належних доказів співвідношення доходів подружжя, розміру пенсії Заявниці на момент звернення до суду та обставин, які б беззаперечно свідчили про втрату нею основного джерела засобів до існування після смерті чоловіка.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не знайшли свого належного підтвердження під час судового розгляду, а тому підстави для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого ОСОБА_3 відсутні.
Щодо вимоги про встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 , суд зазначає таке.
Із матеріалів справи вбачається, що заявниця перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1983 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про смерть.
Крім того, довідкою Желдецького старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради підтверджується, що заявниця та померлий були зареєстровані та проживали за однією адресою до дня смерті останнього.
Таким чином, обставини перебування заявниці та померлого у шлюбі, а також їх спільного проживання підтверджуються належними письмовими доказами, не оспорюються заінтересованою особою та не потребують додаткового встановлення в судовому порядку.
Однак у даному випадку факт проживання заявниці разом із померлим чоловіком підтверджується належними документами, що виключає необхідність його окремого встановлення в судовому порядку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
у задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення виготовлено 22.06.2026.

Головуючий суддя        У.І. Костюк